81 231 



Mnogo nam jo toga pripovijedao iz svoga, života osobito iz 60tih 

 godina, kada je kao profesor u Zadru vatreno uz Klaića i Pavli- 

 novića revnovao za spojenje Dalmacije s Hrvatskom. Kako smo 

 sjutradan imali poći na Crnu Goru, tekao je razgovor i o toj 

 kneževini, koja je toliko mila Sundečiću, i za koju si je velikih 

 zasluga stekao kao višegodišnji tajnik kneza Nikole. On je tu bio 

 pokretač svega, sto je smjeralo na prosvjetu crnogorskoga na- 

 roda. Tà još onomadne došao je u ime kneževo u Zagreb sa 

 osnovom za veliku gimnaziju, koju se je kanilo osnovati u Pod- 

 gorici. Doista već je to dokazom, kako nam je sklon dični knez 

 Nikola i koliko cijeni napredak u Hrvata, kad je u Zagrebu kod 

 naših stručnjaka zatražio mnijenje o osnovi za gimnaziju, što ju 

 je bio izradio na zahtjev knežev jedan francuski učenjak. Zagre- 

 bački profesori, mectu kojima je bio i pisac ovih redaka, rado su 

 se odazvali časnome pozivu kneza Nikole, te su izradili osnovu 

 za gimnazij crnogorski i predali je punomoćniku kneževom pje- 

 sniku Sundečiću. Smjeralo se je dapače i profesore potražiti u 

 nas, ali na žalost nema ih dosta ni za Hrvatsku i Slavoniju. Pod 

 noć se srdačno rastadosmo sa vrijednim Sundečićem, koji nam 

 preporuči, da se svakako na Cetinju poklonimo knezu Nikoli, 

 jer da on Hrvate osobito voli. 



VI. Izlet na Cetlnje. 



Sjutradan u 4 sata imali smo krenuti na Getinje. Teške 

 su me misli mučile tu noć. Veličanstvo Božje prirode, što sam 

 je motrio ploveći Bokom kotorskom, zatim silno čeznuće, da se 

 preko strahotnih serpentina što prije stvorim u najvišoj evropskoj 

 prijestolnici : sve je to navalilo na moju dušu. K tomu me i strah 

 te noći morio, da li ćemo sretno minuti onaj bezbroj serpen- 

 tina, što sam ih motrio danju, gdje su uklesane rek bi u oko- 

 mitoj stijeni; pa ako se sretno uspnemo, kako će biti na noć, 

 kad budemo silaziK? Sada sam osjećao, da nijesam ni malo veći 

 junak od najkuražnijega člana našega društva. Ta on se boji 

 samo mora i olujo na moru, a ja sam eto unaprijed strepio pred 

 vožnjom po suhom ! Napokon usnuli. Sanjao sam o serpenti- 

 nama. U to nas probudi mornar sa straže, a nas četvorica — i 

 najkuražniji među nama — skočimo na noge i u tren spremni 

 za put, otpiovismo na našoj -Joli do rive. Četiri sata odbilo, mi 



