87 287 



gorskoga metropolite, a nekoć bijaše to prvi, najstariji kneževski 

 dvor na Getinju, a za turskih provala i tvrđava. Ovaj te sa- 

 mostan sjeća davne prošlosti crnogorske, kad je vladika bio 

 ujedno knezom, a samostan zajedno tvrđavom. Tu je reć bi 

 okamenjena najslavnija strana povjesnice crnogorske. Stari kne- 

 ževski dvor čini prijelaz k novijoj rekao bi kulturnoevropskoj 

 epohi crnogorske povjesnice, kojoj je sijelo u novom dvoru, gdje 

 stoluje knez, koji nije ujedno i vladika. To doba počinje se 

 sa slavnim sadašnjim „Gospodarom" Nikolom. U samostanskoj cr- 

 kvici pokopani su neki knezovi — vladike crnogorski, među njima 

 i prvi vladika iz plemena Petrovića Njeguških, Petar I., kojega 

 čitav narod crnogorski zove „svetim vladikom". Pred crkvicom 

 pak ima grobova s lijepim spomenicima malodobnih Karađorđe- 

 vića, unučadi sadašnjega kneza Nikole. 



Vraćajući se u hotel na objed, razgledasmo još uz put pri- 

 jestolonasljednikov dvorac, koji se je upravo gradio. Bit ćo to 

 vrlo ugledna jednokatnica, koja će se bez sumnje i svojom 

 ukusnom fasadom isticati nad ostale građevine cetinjske. Poslije 

 objeda pođosmo, vođeni Vukom Vuletićem, u Zetski dom. To je 

 zapravo čitaonica, ali ima prostorije i za predstave, a po raznim 

 predmetima sudeć tu je ujedno već zametak budućemu narod- 

 nome muzeju. Na povratku skrenusmo, da vidimo ostatak crno- 

 gorskoga vašara. Na Getinju kao i drugdje po Grnoj gori nema 

 dosele dućana, pa kad tko hoće da što kupi, mora da ode u 

 Kotor ili pak čeka na koji pazar, a zato su ovdje baš česti pa- 

 zari. Osim redovitih obično svakoga petka obdržavaju se pazari 

 prigodom svakoga svetka i narodne crkvene slave. I taj dan je 

 bio pazar, ali mi ga pohodismo sada već pri koncu oko tri sata 

 po podne. Još je nešto naroda bilo ipak na okupu. Tu si mogao 

 vidjeti razliku između Crnogorca i Grnogorke. Muškarci ustrojem 

 tijela krasni, pravi junaci; žene pak nijesu ni iz daleka onako 

 lijepe kao muškarci, ili bar mi nijesmo tako lijepih vidjeli. One 

 su prema muževima niske, lica tamna i sjetna — a to je bez 

 sumnje izraz njihova jadnoga društvenoga stanja. Žena naime 

 mora u Crnoj gori da radi u kući sve, što treba da se načini. 

 Ona obrađuje polje, ona sprema i priređuje sav prirod, ona ide 

 u mlin, ona na pazar — riječju svaki posao žena sama obavlja, 

 dok Crnogorac ne radi ništa nego puši i šeće — i ratuje. Po 

 crnogorskom je mnijenju sramota za junaka raditi. Dakako da 



