99 249 



spomenutoga spomenika. Dođe li više izletnika ujedno, piše Ku- 

 ničić, — a to je često — tada je običaj, da polože vijenac, a 

 vođ izletaša pozove prigodnom besjedom svoje suputnike, da 

 uskliknu trokratni „slava" pokojnim junacima. Više puta i ratni 

 brodovi, koji često pohađaju krasnu višku luku, okite spomenik 

 lovor-vijencima. Sami Višani slave spomen junaka u viškom boju 

 svake godine na Ilijin dan. Tada se izmole u nadžupničkoj viškoj 

 crkvi svečane molitve za poginule junake; a četiri lovor-vijenca 

 okite uglove spomenika, gdje leži spavajući lav nad kostima spa- 

 vajućih lavova. 



Slijedeći smo cijeli dan ostali u Visu. Na Marini smo u 

 velike bili iznenađeni gledajući bezbroj bacava, koje čiste morskom 

 vodom, a onda ih pune vinom, koje je daleko na glasu. Zato i 

 vrijedi ona: „nema boljeg vina više Visa i niže Komiže'. Ah nije 

 tako s vodom. Kao što sam već opetovano spomenuo primorje 

 naše a osobito otoci nemaju pitke vode. Tako je i u Visu. Ljeti 

 za velike suše dobivaju Višani vodu iz Spljeta. Nama je već po- 

 nestalo pitke vode na lađi, pak smo se hotjeU opskrbiti vodom 

 na Visu, ali je nijesmo ni za plaću mogli dobiti. 



Pod večer stigla nam je dozvola za ugljen. — Dugo smo 

 još u noć gledali u ono tužno pa ipak slavno počivalište hrvatskih 

 mornara — dugo smo još raspredali razgovor o sličnim slavnim 

 momentima u prošlosti našega roda i naše krvi ! A ti gordi lave 

 kazuj svijetu sa viškoga groblja: 



„Junaci su otjerah 



Dušmanina zrnjem vrelim 



Divni izgled nama dali 



Kako slavom kako djelim 



Da branimo mili dom 



Hrabrim srcem dušom svom". 



Vin. Od visa do Kraljevice. 



Sjutrađan pri izlazu iz viškog zatona nakrcasmo 10 tona 

 ugljena. Izašavši iz zatona pozdravljajući iz daleka otočić Svetac 

 (St. Andrea) i gotovo nepristupni Ponio nastavimo put svoj otvo- 

 renim morem 66 morskih milja k sjeveru prema Dugom ili Ve- 

 likom otoku (Isola Grossa ili Lunge), kamo stigosmo pod večer. 

 Na tom otoku ima nebrojenih zatona i draga, kamo skreću često 



