252 102 



kako lošinjski rodoljubi vode tešku borbu s narodnjim nepri- 

 jateljima. 



Iz čitaonice pođosmo u pratnji nekih lošinjskih rodoljuba 

 prema groblju, da pohodimo grob plemenitog našega zemljaka 

 dra. Frana Divića, bivšega upravitelja osječke realke, koji je 

 ovdje s proljeća god. 1893. umr'o, te je pokopan na tamošnjem 

 groblju. Poznavao sam pokojnika u dušu i moram priznati, da 

 je bio velik rodoljub, uzor prijatelja, izvrstan strukovnjak, a u 

 školi vrlo vješt i savjestan učitelj. Da je Divić nakon svršenih 

 nauka u Beču kojom srećom odmah službovao u Zagrebu, nema 

 sumnje, da bi daleko dotjerao u svojoj struci, te bi svojim 

 perom obogatio našu znanstvenu knjigu. Ovako je službujući u 

 pokrajini zahirio, jer kao što mi se tužio, nije imao kroz go- 

 dine, da ma s kim o svojoj struci — matematici — razgovara. 

 Nakon 14-godišnjeg službovanja u pokrajini još je težio za Za- 

 grebom i za usavršenjem u svojoj struci. U tom ga je visoka 

 vlada početkom školske godine 1892/3. pozvala, da upravlja velikom 

 realkom u Osijeku. Čim se iz Vinkovaca spremio u Osijek, po- 

 javiše se već vidljivi znaci njegove smrtonosne bolesti. Po savjetu 

 liječničkom tražio je pomoći svojoj teškoj bolesti u Lošinju, gdje 

 je međutim naskoro umr'o. Pomolismo se Bogu na grobu nezabo- 

 ravnoga druga želeći, da mu bude laka hrvatska zemljica, koju 

 je za života tako vruće ljubio. Samo nas je zaboljelo srce, 

 gdje smo gledali, da naš Divić. plemeniti hrvatski rodoljub, imade 

 na svom grobu njemački napis. Lošinj ci nam rekoše, da su to 

 odredile duvne, kod kojih je umr'o. Mi smo umolili lošinjske ro- 

 doljube, da svakako izmijene njemački napis na Divićevu grobu 

 sa hrvatskim, što nam oni i obećaše. Do Divićeva groba čitasmo 

 na jednom grobu ovaj nježni dvojezični napis „All' amata mia 

 duša". U tom se napisu najbolje odrazuju lošinjske prilike. 



Vrativši se sa groblja u čitaonicu, gdje smo se upoznali 

 s nekim tamošnjim rodoljubima, pođosmo da razgledamo ostri- 

 žišta g. Smirčića. Putem se mogosmo uvjeriti, kako se još uvijek 

 dosta brodova gradi u M. Lošinju. Dakako da je danas teško 

 Lošinjcima natjecati se u brodogradnji s Englezima i Američa- 

 nima. Nu još su se u nedavno vrijeme brodovi građeni u lo- 

 šinjskim škverima brojili među najljepše i najčvršće u svoj našoj 

 mornarici. To je ujedno razlog, što su Lošinjci svojom poduzet- 

 nošću i radinošću postali od ubogih ribara, imućni brodovlasnici 



