što se tiče paka veličine ove zmije, tu te hoću, i tu ćeš ih 

 čuti u nas njekoliko, n. pr. da u debelini dopre do mišice, bedre 

 jakog čovjeka, da joj duljina katkad stigne više pasa (hvata) itd. 

 Da se je vidjelo kravosaea kratkih a debelih kao mješina ... ali 

 u istinu da kažem sve se ovo u Dubrovniku i okolici priča, iliti 

 bolje da rečem, pričalo se je od starih ljudi od kojih i ja sam 

 to veljeti čuo, a da si ih upitao jesu U oni vidjeli toli ogromnih 

 zmija, iU jesu li im pred očima sisale krave, bih bi ti za stalno 

 odvratili da ne, nego da su čuli kazati o stvari pok. oca, djeda 

 itd. Sadašnji ljudi pako opetuju ono što su od starih pričati čuli, 

 a mnijem da do kraja u te priče i ne vjeruju više, nemoj baš 

 prostiji seljak podaljih selija. 



Međutim treba reći da naš narod, a ne naš samo, običan 

 je da pretjeriva, kada veli o prirodnim stvorovima a osobito od 

 onih, koji će na nj djelovati utiskom straha. Ko nezna n. pr. da 

 strašivici u noćno doba liljak izvanredna tićetina se čini; da 

 svaka mala stvar ogromna mu je? Tako isto zmija, koje se u 

 obće kod nas mnogo boje, pa bila ona velika ili malena, sveđer 

 je gotovo udvostručena, kao imadoh ne malo slučaja da se toga 

 uvjerim i mnoge primjere bi mogao o tome donijeti. Kada paka 

 na nju nasrne, malo kada je da ne pobjegne, i tada obađen 

 strahom, ne motri što je ni kako je, a ne obazirući se natrag, 

 cijeni da ona za njime se meće. Tako cijenim da je i postalo 

 kod nas da se kravosac za osobama baca: tako postade isto da 

 se crnokrug (Vipera ammodijtes) meće za čeljadi, jer osobita 

 straha zadava u opće (a i razlog je) ova opasna zmija radi koje 

 u našoj okolici, pastir u brdu, seljak u polju u raboti, sveđ je 

 gotovo u pogibelji,' a cesa radi, seljak mal ne da vidi u svakoj 

 zmiji crnokruga. 



Istina je da ima ljudi koji motre zmije s hladnokrvlju, da- 

 pače ima pojedinih u našoj okolici, a biće ih i prije bilo, koji ih 

 hvataju, a otrovnih grizotinu hoće da liječe, ali ovi prosti ljudi ^ 



^ Svukuda u nas možeš susresti crnokruga; mnogo rjeđe u polju, na- 

 ravno, nego li u brdu. 



' Na Ljubću (kod granice Ercegovačke) njeki je Salata koji hvata 

 crnokruge i prođava ih za ljekariju (jer ovđi još kogoj u to vjeruje), liječi nji- 

 hovu grizotinu itd. Ima takogjer u Konavlima jedan, kog zaboravih ime, što 

 Hječi grizotinu crnokrugu ali neznadem hvata li ih. — Jeli ko još u okolici da 

 to čini, nije mi poznato. 



