10 10 



čitavu pokriva. Jedne godine kad zmija kožu promijeni, te kožica 

 na jednome oku ostane joj sliepljena te tako bijaše ćorava jednim 

 okom dok ja pincetom sa oka kožicu ne odcijepim. U tome stanju 

 kad zmija ne vidi ili vidi malo, ne smjera tačno kada hoće da 

 miša ili pticu uhvati ; tada n. pr. mješte đa uhvati miša, uhvatit 

 će pincetu kojom se joj živinče pruža, iliti, ako je u škrinji živ 

 rais, udara će na stranu gubicom u drvenu plohu škrinje; a 

 tako ne malo puta me i ujede jer, mješte da uhvati miša ili 

 pticu, uhvati mi ruku, koju kao bijelu bolje, u spomenutome 

 stanju očiju, vidi, te cijeni, da je ruka ono što joj se dava da 

 jede . . . Međutim treba da rečem da mi dosta puta, mješte miša 

 ruku ugrize prem da joj bijahu bistre oči ; na kožici gorispome- 

 nuto od magle ni traga. To baš mi se dogodi onomadne: zmija 

 će me dobro ujesti uhvativši mi prst palaški mješte miša kog, 

 držeći ga za rep, njome sam podavao. 



Sa prvim hladnim vremenom oktobra mjeseca, kravosac 

 gotovo prestane jesti i to ne sve od jedne neg malo po malo ; 

 kada će miša, pticu, izjesti a kada ne, dok na svrhu posve hrane 

 neće neg se ljuti kada je mišem nudiš. Tada je već počevši 

 zimsko doba, zavučena u svojoj kućici, iz koje neće izaći ća do 

 maja dojduće godine; ali nikad nije ni kroz najzimnije mjesece^ 

 u potpunom mrtvežu tako da za se neće čutjeti i da neće, na- 

 Ijučena puhati kada u nju diraš. Posve zimomorna rek bi da je, 

 barem' ova naša zmija, jer ni pramaljetne topline ne čine da 

 ostavi svoju kućicu, a mislio sam koje godine da je mrtva 

 unutra.^ 



Jesti ne započne odmah po zimskome mrtvežu, a kada 

 počne, to čini malo po malo (isto tako i svršuje pred zimsko 

 doba) kako toveća toplina postaje, a svako izvanredno vrijeme 

 početkom ljeta, odmah joj čini da veće ne jede i da se u svoju 

 kućicu na novo zavuče. Ove posljednje godine paka, kako sve to 

 veća lijenčina postaje, mal da ne veći dio dana, kroz sve ljeto, 

 traje u kućici zavučena. 



Piti vodu nijesam, ovu zmiju, nikad vidio, neg se samo, 

 spominjem, jedne godine odmah po zimskom mrtvežu, po čemu 



* U sobi gdje je zmija nikad toplomjer, do sada, nije sišao poii ništicu, 

 a ni došao do ništice, nemoj kadgod noćno, možda za malo časa. 



'' Grnokrug izađe iz svoje zimske kućice, kada prije kada poslije u niarću. 



