9 59 



odnosno do sredine osmog vijeka; drugi pako odsjek nam poka- 

 zuje, kako novija nauka o okruglom obliku zemlje istiskuje sta- 

 riju i kako konačno posvuda prevlada. 



Kršćanska znanost prvih vijekova nije bila ograničena na 

 Evropu, već je isto tako evala u Aziji, gdje su Aleksandrija pa 

 Antiokija garišta znanstvenog rada. 



U Aleksandriji' našla je grčka znanost novu domovinu te je 

 znatno utjecala na znanstveno mišljenje prvih kršćanskih vije- 

 kova. Duboka spekulacija grčkih filozofa navađala je svojim 

 moćnim primjerom crkvene učitelje na slične puteve u tuma- 

 čenju Biblije. Origenes (185. — 254. g.). glavni predstavnik ovih 

 učitelja, nam pokazuje, kako se je u Aleksandriji riječ Biblije 

 tumačila u alegoričnom smislu. Cijela povjest stvaranja zemlje 

 bijaše ovim tumačima Biblije samo jedna velika alegorija; toga 

 radi u njihovim djelima ne trebamo ni tražiti tumačenje onih 

 prirodnih nauka, koje se bave oblikom zemlje. 



Protivnici pjesničkog idealizma Aleksandrinaca jesu prista- 

 hce sirske škole, ^ koji u Bibliji slog za slogom razglabaju, da 

 realističnom oštrinom nađu doslovni smisao svakoj izreci. Istina, 

 da su Sirci spali u protivnu pogrješku te plitkim racionalizmom 

 htjeli rukopipatelno dokazati, kako se svaka riječ Biblije slaže 

 sa naravnim odnošajima prirode, al ta baš njihova slaba strana 

 nama je najmilija, jer su nam njihove bibličke eksegeze sačuvale 

 obilnu građu. 



Od azijskih učenjaka — ako taj naziv mnogi i nezaslužuju 

 — kojima je Antiokija središte, spominjem slijedeće, koji su nam 

 u svojim spisima sačuvali tada priznate nazore o obliku zemlje. 



Zastupnici antiohenske škole jesu hronološkim redom : Jefrem 

 Sirac,^ koji je živeo između 306. i 379., Diodor* iz Tarsa do 



* Guerike, De schola, (juae Alexandriae floruit. Halle, 1S24. — Rede- 

 peniiing, Origines. Bonn, 1841. 



2 Hornung, Schola Antiochena. Neustadt, 1864. — Hergenröther, Die 

 antiochenische Schule u. ihre Bedeutung auf exegetischem Gebiet. Würzburg, 

 1866. — Kihn, Die Bedeutung der antiocheniscben Schule auf exegetischem 

 Gebiete. Weisenburg, 1866. 



^ Benedictus - Assemann. Ephraemi opp. syriaca. 1737. — 43. 3 sv. — 

 Uhlemann, Ephräm des Syrers Ansichten vom Paradiese. Zeitschr. f. bist. Theo- 

 logie I. 1882. ed. Ilgen. — Uhlemann, Ephräms Ansichten von der Schöpfung. 

 Ibid. III. 1883. 



* Semisch u. Herzog o. c. III. 



