72 22 



nasljednik, duhoviti Abdala al Mamun, nastojao je, da svojemu 

 narodu otvori vrata grčke znanosti. Ovo nastojanje podiglo je 

 arapsku znanost do tolike visine, da je zapadnu za nekoliko vije- 

 kova pretekla. Veliki ovaj vladar je osim toga proveo jedan 

 pothvat, koji je po naš problem od najveće važnosti. Što su se 

 evropski učenjaci tek osam stotine godina kasnije usudili poku- 

 šati, izveli su Arapi već za vrijeme, kad su Germani se jošte 

 klanjah svojim poganskim bogovima, a to je mjerenje meridijana. 



Dok je još sva evropska znanost oskudno životarila, bra- 

 neći se mršavim ostancima rimske kulture, već su se Arapi u 

 geografiji dovinuli do pothvata, koji se i danas ubraja među 

 najteže zadaće moderne znanosti: da se oblik zemlje odredi ne- 

 posrednim mjerenjem same zemlje. 



Izvještaj ovom mjerenju sačuvao nam je odlični dvorski 

 astronom Ibn Ibunis.^ Polag Kahfove zapovjedi otputiše se iz 

 palmirenske nizine dva učenjaka, od kojih jedan pođe prema sje- 

 veru a drugi prema jugu, da u smjeru meridijana ustanove ve- 

 Učinu jednog stupnja. Da se dobivena veličina od 57 arapskih 

 milja i strogo ustanovi, poduzmu dva zbora mjernika drugo ve- 

 liko mjerenje « nizini Sindžaru. U ovoj nizini sjeverno uz Eufrat 

 izmjere iz nova jedan meridijanski stupanj te se napokon nje- 

 gova veličina ustanovi sa 56.666 arapskih milja. 



Ovo mjerenje imade tim veću važnost, što nam o njemu 

 napisa izvještaj i Alfraganus (Mohamed ben Katin al Fergani), 

 jedan od najglasovitijih astronoma Arapa, čije je djelo u Regio- 

 montanovu prijevodu i na zapadu opravdano uživalo najveći 

 ugled. On nam kaže: Invenimus igitur per hoc, quod portio 

 unius gradus circuii ex rotunditate terrae sit 56 milliarium, et 

 duarum terciarum unius milliarii per milliarium, quod est 4000 

 cubitorum per gradus aequales, secundum quod sollicite probatum 

 est in diebus Almehon, et convenerunt super probationem ejus 

 sapientes plures numero.^ 



* Ibn Ibunisovo djelo velikoj tabli Hakemovića nalazi se u Nolices ct 

 extraits des manuscrits de la bibliollRMjue nationale et autres bibliothèiiues. 

 T. VII. Paris, 1801. 



' cf. Peschel o. c. p. 121 sq. — Cassini - Kordenbuscli, Vom Ursprung, 

 Fortgang u. Aufnahme der Sternkunde u. deren Nutzen in d. Erdbeschreibung 

 u. Schiflahrt, Nürnberg, 1771. — Steinschneider, Vite di mateniatìri Arai)i tratte 

 da un' opera inedita di Bernardo Baldi ton note. Roma, 18()i. — D' Arrest 



