74 24 



zemlje 43,579 km, kako su Al Mainiinovi mjernici našli. To bi 

 islini bilo veoma blizu, jer mi danas po Besselovim računima 

 uzimljemo, meridijan da iznaša 40,003123 metara. Nu Peschel 

 spominje, da je arapska pogriješka 0*1 cijele veličine iznašala. 

 — Bilo i ovako, to ipak Arape ide velika zasluga, da su se latili 

 posla, kojemu je zapad tek 800 godina kašnje pristupio. 



Posije ovog mjerenja naravno je, da je nauka o zemaljskoj 

 kugli u Arapa našla samo općenitog priznanja, a u strogo znan- 

 stvenom obliku razvio je Alfraganus za to dokaze tako dotje- 

 ranom metodom, kakovu i danas u mnogim priručnim knjigama 

 na žalost ne nalazimo. 



Najjači dokaz za kugloličnost zemlje nalazi Alfraganus u 

 pojavu, da zvijezde neke nestaju, kad u meridijanu mijenjamo 

 naše stanovište, a da se opet čas njihovog ishoda i zalaza mi- 

 jenja, čim naše stanovište u paraleli promijenimo, te zaključuje: 

 Quod terra cum omnibus suis partil)us terrestribus et marinis est 

 ad instar sphaerae. Item si esset terra plano extensa: non acci- 

 deret ei aliquid do hoc quod narramus, et esset ortus syderum 

 super universas terrae partes in uno tempore. Et si aliquis abiret 

 in tcrram inter septemtrionem et meridiem, non occultaretur ei 

 aliquid ex syderibus quae semp u' apparent, nec appareret ei 

 aliquid de his quae semper sunt occulta.' 



Alfraganom dospjeli smo u deveti vijek, koji nam čini među 

 ove raspravice, te vidimo, kako je i u Arapa — samo u savrše 

 nijem obliku — priznata nauka, da je zemlja kugla. 



B) Arapske slike zemlje. 



Stari prvaci azijske kulture — Indijci pa Kitajci- — imali 

 su već u 5. vijeku poslije Isukrsta globa i to zemaljskih i ne- 

 beskih. Tako se spominje za kitajskog astronoma Hohing-tijena, 

 da je oko g. 450. imao nebeski globus kojemu je ekvator op- 

 si/ao više od 4 metara. Na početku osmog vijeka zasnovao je 

 I-heng već planetarij, koji je pomoći ure predočivao kretanje 

 zvijezda. Za čudo je pako, da Arapi, koji su za rana sa Indijom 

 i Kitajem u veoma uzani doticaj bili došli, i koji su bez zazora 



' Regiomontanus o. c. 3. 



" Delainlue, Hist. de l'astronomie ancienne. I. 117. 'zìi. 



