76 26 



putem dovinula do jedne temeljne nauke moderne geografije : do 

 nauke, da je naša zemlja zaista kugla. Ako i ovaj ocrt nije 

 potpun te moguće ne spominje kojeg pregaoca, koji je radom 

 svojim također doprinio koji prilog k spoznavanju onih istina, 

 kojima se mi danas koristimo i koje nam još i sada — pošto su 

 vijekovi protekli od kako su pronađene, ma kako nam danas 

 usljed svagdanje njihove porabc sitne i običajne izgledale, — 

 potpomažu u velike proučavanje i spoznavanje prirodnih odnosa, 

 to ipak prikazuje dovoljnom jasnoćom, da je i u tamnim stolje- 

 ćima srednjeg vijeka čovječji rod isto onako kao i danas u 

 mučnom nastojanju težio za svjetlom istine. Ma da je to bilo u 

 drugom obliku a često i načinom, koji mnogo navada na mnienje, 

 da srednji vijek u opće nema po znanost nikakve važnosti. Pri- 

 znati ćemo lasno, da tu dosta zablude i opsjene nalazimo al 

 nema li ih i danas? Nijesu oni radenici davno isteklih vijekova 

 nama utrli put, po kojemu laglje i sigurnijim korakom dolazimo 

 do spoznavanja istine ? 



Za to zahvalno primamo ovu baštinu prošle jedne dobe, jer 

 iz njenog zametka niknula je silna moć, kojom čovjek danas u 

 prirodi vlada. 



Na svršetku neka mi bude dozvoljeno, da primjetim, da će 

 treća rasprava predočiti nauku o obliku zemlje od 9. vijeka do 

 danas. 



Znanost nije ni tu šuštala, već je napredovala sve dalje. 

 Pošto je bio oblik kuglolične zemlje uglavljen, pojavi se pitanje, 

 kakova li kugla je zemlja? 



To je dovodilo do osvjedočenja, da zemlja kugli samo u 

 krupnim svojim crtama priliči, jer je na polovima sploštena. 

 Usljed toga ju nazvaše sferoide m. 



Nu podrobnija istraživanja zadnjih decenija pokazivahu, da 

 ni taj naziv dosta tačno ne označuje njen lik i da se zemlja 

 mora posebnim imenom označiti. Prozvaše ju geoidom. 



