96 8 



licitili porodica i rodova jedne grupe može se doči 

 do valjana zaključka, do genealoškog i filo ge- 

 netskog srodstva. Temeljni dakle biogenetski princip 

 bio bi jedini kadar razjasniti srodstveni odnošaj virnjaka sa 

 danas živućom kojom inom životinjskom grupom. No mi imamo 

 gotove životinjice pred sobom, a ono malo što se zna o nji- 

 hovom razvoju i što je proučavano gotovo na jednom samo obliku, 

 to su tek podatci nedostatni, a da bismo mogli izvesti valjane 

 zaključke za filogenetski odnošaj ove grupe, prema drugoj kojoj 

 životinjskoj grupi. Otkada je Semper našao na Filipinskom otočju 

 jednog virnjaka: Trochosphaera aequatorialis, postavio je Hat- 

 scliek trocliophora-teoriju. Trochopliora larva bio bi po Hatschek-u 

 virnjački pralik, iz kojega se razviše Tiirbellarla, Annclida, 

 Gcphi/rea, Bryozoa i Mollusca. Svi se naime slažu u toni, što 

 u razvoju imadu jednu zajedničku formu t. zv. trochophoru, na 

 kom stupnju ostaše virnjaci do danas. Ta trochophora sasvim je 

 nalik na Trochosphaera aequatorialis. Većina danas pristaje uz 

 Hatscliek-a, pa se čini, da je pitanje o mjestu virnjaka u si- 

 stemu životinjskom, konačno riješeno. 



Ima to tumačenje s jedne strane njošto za sebe, dok opet 

 s druge strane ima velikih poteškoća, osobito što se tiče živ- 

 čevlja i sjetila. Zelinka mnije, da očne pjege i opipni nastavci 

 virnjaka imaju homologa u t. zv. „Scheitelplatte" troclio- 

 phore. Njemu se protivi Plate, jer da se to ustanoviti i reći ne 

 može, dok nije tačno proučena ontogenija. Plate, Lang, Salensky 

 i Kleinenberg slažu se sa Hatschek-om držeći, da nisu nužna ho- 

 mologiziranja pojedinih organa, jer se moglo dogoditi, da su živo- 

 tinje, tijekom vremena prilagodujuć se raznim okolnostima, njeke 

 organe izgubile, a njeke dobile. Plate opravdava suvišnost liomo- 

 logiziranja veleći, da su homologije valjane samo onda, kad se 

 1. organ u kojoj od dviju grupa na isti način razvijaju i 2. kad 

 u cieloj organizaciji postoji skladnost. Tessin se protivi Hatschek-u, 

 kad hoće, da virnjake dovodi u srodstvo s anelidima. Tessin, 

 najme proučavajući embrio jednog virnjaka i viših crva, smatra 

 postanje mezoderma značajnim za te dvije grupe, pa u praeo- 

 ralnoj i postoralnoj [zoni trepavica trochopliora ne vidi homo- 

 logije s anelidima. On ih postavlja medju niže crve i artropode. 

 Leydig ili zove „Wimperkrebse" i upoređuje ih s artropodima. 

 Za dokaz tomu spominje kutikularni oklop Loricata, poprečnu 



