100 12 



Svinuta crta m n neka nam predstavlja rub vijenca, na 

 kojem su prirasle trepavice One titraju od desna na lijevo. Posve 

 skučene trepavice prikazane su u kolobarnoj crti prekinu. im cr- 

 tama; nu i posve dignute t. j. u normalnom stadiju, u stadiju 

 prije nego što će zatitrati, nisu sasvim pružene, nego malo svi- 

 nute. Trepavice se naime spuštaju, pri tom skuče, kao da kažiprst 

 spuštamo i zajedno skučujemo, i onda opet dižemo, ali nigda 

 posve neizpravimo. Trepavica dakle 1. posve se spustila i naj- 

 jače skučila t. j, kukasto (hakenförmig) se svinula. 



Slijedeća trepavica 2. bila je prije na redu, da se spusti, 

 pa se i sada prije diže ; — ona se već malko digla. Trepavica 8. 

 još se prije digla, stoga pokazuje i veći dio izvan kružnice nego 

 prve dvije. Isto dalje čine 4., 5., G , 7. i 8. trepavica. 



Ona trepavica pod 8., naime 9., još se prije 8. spustila i 

 digla, i sad se već na novo spušta, ali pošto spuštanje biva 

 mnogo brže nego dizanje, trepavica 9. jače je svinuta od 7. I 

 tako se redom brže prigibaju 10., 11., a trepavica 1. {od B) već 

 se do krajnje međe savila, pak je u momentu, kao i 1. (A), da 

 se opet digne. Kod grupe trepavica B sve se to opetuje kao i 

 kod A. Tako dakle nastaju one trouglaste krpice ili debele tre- 

 pavice, zašto ih je Ehrenberg držao. To su u istinu krpe vrlo 

 sitnih trepavica, koje imadu zašiljen oblik gore, gdje se sučeljuje 

 gibanje spuštanja s gibanjem dizanja. 



Ako se sad sjetimo toga, da gibanje napreduje s desna na 

 lijevo, to ćemo vidjeti, da će trepavica 1\. A u slijedećem času 

 biti u položaju trepavice 1. B. Isto tako trepavica 10. A doći 

 će u položaj trepavice II. vi., i tako sve redom, te će nam 

 se činiti, kao da je trepavica 1. B u sljedećem času dos- 

 pjola na mjesto 11. A. Tu bar vidimo isto tako dugu, kakovu 

 smo malo prije vidjeli na mjestu 1. B. I to ide sve tako redom 

 dalje, a posljedica je toga, da nam se pričinja, kao da se krpice 

 trouglate na rubu vijenca naganjaju ili da se vrti kolo sa tro- 

 uglatim zupcima. 



U daljnje se dokazivanje toga pojava ne trebamo upuštati, 

 jer je to sve već gotovo iscrpao Zelinka u lijepoj svojoj prije 

 spomenutoj radnji. Reasumirajući njegovo temeljito razlaganje, 

 ističemo samo. da se trepavice nipošto ne nagibaju jedna k 

 drugoj t. j. neugibaju se u ravnini samoga kola, nego se spuštaju 

 natrag i dižu naprijed, izvode dakle gibanje u ravnini, koja je 



