10 149 



Zwanziger, tamno i grimizno -ljubičasto. Tako oko Gelovca i Graca, 

 gdje ju našao prijatelj Ernesto Preissmann. 



Viola scotophylla Jordan. Jer se ova ljubica veoma često 

 zamijenjuje sa sličnom V. odorata L., dajemo i njezin opis po 

 hrvatskim pojedincima. 



Podanak čvorast, ponajviše s poleglim vrežastim stablikama, 

 koje se često zakorjenjuju. Ljetno lišće prezimuje i najbujnije je 

 (u Primorju) mjeseca studenoga. Peteljke su duge, trobridasle i 

 žljebdste, plojka je zauženo, trokutasto — srčasta, s gotovo dodi- 

 rajućim se okrajcima, šiljasta ili zašiljena. Kratko petljasto lišće 

 manje je srčasto ili bubrežasto. Lice je lista tamno- zeleno, kat- 

 kad ljubičasto nahukano, prileglim, bijelim, sćetinastim dlačicama 

 obraslo (naročito uz glavne žilice), hrapavo, na obrubu plitko 

 narovašeno, fino trepavasto, dolje jasnije. Lišće, koje poraste za 

 cvatnje, znatno je manje, jasnije, mekano, kružno -jajasto. Cvjetne 

 su stapke gole ili dlakave, zaperci protustavni ili razmaknuti, goli, 

 resasti, Lapovi su duguljasti, tupi, trepavasti ili goli ; cvijeće ljubi- 

 často, ugodno mirisavo, u dnu bljedje, latice obratno -jajolike, 

 postranične u dnu bradaste, gornje sunovraćene. Ostruga je sto- 

 žasta, tupa, tobolac krugljast ili jajolik, hrapav, zelen, poslije i 

 ljubičast, odstojećim dlačicama obrasao. Mnogobrojne sjemenke 

 jajolike su, sjajne, žutkaste. Ljetne vriježe cvatu u isto vrijeme 

 s bilinom- maticom, dočim se u V. odorata poslije cvatnje raz- 

 viju i tek na godinu procvatu. 



U Zagrebačkoj okolini V. scotophylla obična je ljubica, na- 

 ročito u živicama i po brežuljcima oko Šestina, gdje ljubi laporno 

 tlo i raste rado rpimice. I u Primorju ona je najobičnija ljubica; 

 tu raste takodjer rpimice, katkad po koja stotina zajedno. Obična 

 je i oko Rijeke, naročito u dolini Rječine i Skurinje. (br. Rossi) 

 Oko Zagreba procvate u prvoj polovini ožujka i cvjeta do mjeseca 

 travnja; u Primorju joj se razviju prvi cvjetovi u veljači i cvate 

 do travnja, nu našao sam ih i u prosincu i siječnju. 



Nema ljubice iz čisla Nomimium^ koja bi tako naginjala k 

 albinizmu, kao V. scotophylla poznata kao V. scothophylla var. 

 albiflora Wiesb. Ovaj se albinizam naročito ističe u okolni Za- 

 grebačkoj, dočim u Primorju kroz deset godina nijesan» našao 

 bijelaca. Kod Šestina, a uz put što vodi od crkve prema dvoru 

 grofa Kulmera, ima ih na toliko, da svakomu prolazniku moraju 



