12 151 



kom, ima lak, nu ugodan miris, a što je novo na njoj, da je srednja 

 latica donja sa 7 ili 9 Ijubičnih pruga istrijekana." Ovu je ljubicu 

 Vukotinović 8. travnja g. 1854. našao i kod Vukovca, pa ju je sa 

 Schlosserom zvao V. alba — pietà, (herb. 4497 b.), a došavši u 

 Zagreb, zbog istaknute osebine, V. alba striata Vuk. i u XIX. 

 knjizi Rada naslikao i opisao. Primiv od I. Wiesbaura iz Kalks- 

 burga, koji je proučavanju i gojidbi ljubica posvetio cijeli svoj 

 vijek, V. Badcnsis f. albißora, mogao je da tačno odredi svoju 

 bijelo - cvatuću ljubicu, što je učinio i u svom herbaru, te se 

 toga radi njegova V. alba striata ima brisati iz hrvatske flore. 

 Valja istaknuti, da je V, Baldensis bastard od V. hirta i 

 V. scotophylla. Cvijetom odaje ovu vrstu, a oblikom lista i dla- 

 ka vosću onu prvu. Vriježe cvatu s glavnom bilinom, ali se ne za- 

 korjenjuju. Tobolac je malen, fmo dlakav, često neplodan. Viola 

 Baldensis obična je oko groblja u Šestinama, kod Podsuseda 

 idući prama Bistri, a naročito oko razvaUna staroga grada na 

 sjevernom zaravanku. 



V. permixta Jord. — V. odorata hirta. Vriježe su u ove 

 ljubice kratke, pak se ne zakorjenjuju. Lišće je srčasto, kratko 

 dlakavo ; ljetno lišće široko -jajasto, podina manje izrezana. Cvijeće 

 je oveliko, obično bozmirisno. Tobolac krugljast, kratko - dlakav, 

 gotovo šestostran. Boja je cvijeta ljubičasta, u dnu bjelkasta, ali 

 može biti i posve bijela. 



Jer je i V. permixta bastard, to je obično u blizini rodi- 

 telja. Vukotinović ju našao 9. aprila 1880. u grmlju kod Trnja, 

 a 16. aprila 1883. i oko razvalina susedskoga grada. U njegovu 

 se herbaru čuva iz Ženeve (brao Lagger), iz Weimara (br. C. 

 Haussknecht) i iz Kalksburga kod Beča, a iz ruke Wiesbaurove. 

 Kod Trnja našao je Vukotinović bijelaca i od 



Y. SCOtophylloides Wiesb. u koje je cvijet bijol, samo je 

 ostruga ljubičasta i dodaje na cedulji da je „rijetka'^ (^9. aprila 

 1880.) 



V. adriatica Freyn. u „Flora" 1881-., p. 679. U bakarskoj 

 okolini najobičnija ljubica. Kod Bakra u grmlju sa zapadne strane 

 vrha Turčine medju narušenim kamenjem, u šumici Bukovu izpod 

 grmlja, na Sv. Kuzmi, na Kukuljanovu, Krasici i druguda. Našao 

 sam je na školju sv. Marka kod Kraljevice, dapače i podno Ve- 

 lebita u Podgorju ("Lukovo — Žugarje). Raste rpimice, pak a 



