152 13 



vinogradima pokriva pod brajdama velike prostore, a mnogobrojna 

 je i po pustim krasama na Kostrenama, gdje u ožujku ili travnju 

 od nje cijelo tlo zamodri. 



Ne imajući potrebite literature, a uporedne gradje nikakove, 

 nisam u Bakru mogao vrstu odrediti. Kad me je posjetio bečki 

 botaničar dr. Antun Heimerl označio ju je po živim pojedincima 

 kao V. Austriaca Kern., pod kojim je imenom i opisali.^ Prijatelj 

 Freyn u Pragu prepoznao je u njoj novu vrstu, ozvavši je V. 

 Adriatica. 



Bijelci su ove vrste veoma rijetki. Kroz deset godina našao 

 sam medju stotinama modro cvatućih pojedinaca, jedinu jednu 

 bijelocvatuću. V. Adriatica cvate za blagih zima u Primorju već 

 oko božica. Veoma je značajna ljubica hrv. flore, kojoj ljetno 

 lišće nalikuje na Phijteuma spicatuni, a cvate katkad i u svibnju. 



V. multicaulis Jord. Godine 187-2 (Rad akad. knj. XIX.) i 

 1878. (Rad knj. XLIV.) opisao je Vukotinović ovu ljubicu kao 

 V. Hladna Rossm. rectius V. variegata, nu poslije se po upo- 

 rednoj gradji i prirodnome proučavanju uvjerio, da je postala 

 križanjem od V. scotopìiylla sa Y. odorata, te ju odredio kao 

 y. multicaulis. Bijelaca ima od nje u Dolju kod Podsuseda, gdje 

 ih je sabirao 10. aprila 1883. Raste i oko Sv. Žavera. 



Izduljene vriježe u ove su ljubice tako brojne, kao u nijedne, 

 koju spomenusmo, a osobito je bujno i lišće. Ovo je duboko sr- 

 coliko, u mladosti sjajno, poslije tamno -zeleno, pak i prezimi. 

 Mladim lišćem odaje V. odorata, a starijim V. scotophijlla. Caška 

 je nečisto - ljubičasta, latice tupe, jajaste, morgovaste ili ljubičaste, 

 u dnu bjelkaste, pobočne gusto bradate, donja kratka, strijekana, 

 Ostruga je debela i tupa; tobolac dlakav, neplodan. 



Ima u nas i drugih ljubica iz čisla JVoi>«mmw, kao V. mira- 

 bilis, V. arenaria, V. canina, V. pratensis, V. silvatica, V. 

 persicifolia, Y. Iliviniana, od kojih nekoje naginju k albinizmu, 

 ali nijesu do sada vidjene u nas kao ljubice -bjelice. Iz čisla Disciii- 

 dium cvate bijelo V. arvensis v. pallescens, ali ni ove nijesmo 

 dosada našli u domovini. 



Kao što se ističe, daju našoj Hori najviše bijelaca V. odo- 

 rata i V. scotophijlla i njihovi bastardi, pak je u tome pogledu 



^ Flora okolice Hakarske. lUul jugosl. akadoiiiijc, kuj. LXIX. (1S,S4.), jioseh. 

 odt. .str. 29. 



