Crtice iz zagrebačice flore. 



Napisao Dragutin Hire. 



Gaiinsoga parviflora Gav. nova bilina selica. 



Ova bilina potječe iz Perua i Čila i god. 1794. posijana je 

 prvi put u botaničkim vrtovima u Parizu i Madridu, kad ju je 

 Gavanilles (Icones etc. III. p. 41., tab. 281.) naslikao i opisao. 

 G. 1800. ne poznavši je, opisao ju Roth kao Wiborgia Acmella^, 

 a g. 1813. i 1816. odbjegla je botanički vrt u Berlinu (Ascherson 

 Fl. Brandenb., p. 314.)^ i počela se širiti okolicom, a odavle su- 

 sjednim zemljama i Evropom, te su o njezinoj selitbi u „Oesterr. 

 botan. Zeitschr." pisali Gobelli, Ascherson, Pacher, Magnus, Dalla 

 Torre i dr. 



Kad je ljetos 4. rujna sveučilištni profesor dr. Heinz u služ- 

 benu poslu pošao na zemaljsko dobro u Božjakovini, nadje ovdje 

 na povrteljnicima Galinsogu tako bujnu, da je postala korovom. 



Flora Groatica (1869.) ovu Gompositu ne spominje, i po 

 tome je ne bijaše do onda u flori zagrebačkoj i u obće u flori 

 Hrvatske i Slavonije, jer bi je inače našli u Neilreichovu djelu : 

 „Die Vegetationsverhältnisse von Groatien" (Wien, 1868.) ili u 

 „Nachträge" k istoj radnji (Beč, 1869.), a nema je ni u razpravi 

 Schultzer - Kanitz - Knappovoj : „Die bisher bekannten Pflanzen 

 Slavoniens" (Wien, 1865.). Nema je ni u generalnom herbaru 

 universe, nema je ni u Vukotinovićevu, Klinggräffovu, ali je ima 

 u herbaru Schlosserovu. Pod brojem 879 leže na papiru tri 



' Dr. Kronfeld piše „Wiborga", pa tako i Kerner u Flora exsiccata 

 Austro-liungarica, br. 1781., dočim u Engler-Prantlovu djelu ritamo IV. Th. 

 5 Abth. Compositae: Wiborgia. (p. 247.) 



* Po tome nije najprije odbjegla botan. vrt u Erlangenu, kako to piše 

 dr. Kerner (1. c). 



