ELNÖKI MEGNYITÓ' 9 



egyúttal azt is jckzteiii, hogy inuukáját alighanem még folytatni is fogja 

 «s ő t, hogy az t a z ügy érdeke m e g is k i v á n n á, 

 hogy az eddigi lelkes munkások mint «k u t a t ó- 

 bizottság)) p e r m a n e n c i á b a n maradjanak, mivel foly- 

 tonos geológiai vizsgálat nélkül nem képzelhető el a kálisó és a bitumenek 

 bonyolódott kérdéseiben a biztos intézkedés lehetősége ». Aggodalmam, 

 hogy BöcKH Hugó megkezdett szép munkálkodása valahogyan félbeszakad- 

 hatna, szerencsére alaptalan volt. Böckh Hugó ugyanis végig megmaradt 

 az erdélyi földi gáz-kérdés tanulmányozásának a centrumában, ami végered- 

 ményben az ügynek rendkívüli nagy hasznára is vált. 



Mennyivel má'^ képen fest az erdélyi gázkérdés megoldásának ez a 

 rendszeres módja, mint pl. sajnos néhány évtized előtt a kezdetiesség 

 hibáiban szenvedő magyar petroleumkutatásoknak az ügye. Akkoriban 

 ugyanis a Kárpátokban szerte szétszórt petróleum területek nem részesül- 

 tek egységes megítélésben, a szereplő geológusok ad hoc szakvéleményei 

 között hiánj^zott az összhangzatosság, valamint nem volt meg a vizsgá- 

 latokban a folytonosság sem, a kutatás kivitele pedig, mintha csak valami 

 egészen küliinálló dolog lett volna, épenséggel a magánvállalkozás kénye- 

 kedvére volt bízva. így azután nem is vezethetett még az összesítése ezen 

 fáradozásoknak sem a kivánt eredményhez. 



Nagy kérdések sikeres megoldása bárminő téren csak egységes kon- 

 cepciónak és rendszerességnek lehet a folyománya, amivel azután viszont 

 kapcsolatos az a tünemény, hogy .az ilyen modus procedendi magukra a 

 szereplőkre is nevelő kihatással van. Minden nagy kor megszüli az ő nagy 

 embereit,' s minden nagy feladat megtermi a mestereit és nem fordítva. 



Ig3^ állván a dolog, talán kissé pesszimis:ztikusnak kell hogy találjuk 

 a Miniszter úr ő Excellenciájának ama szavait, amiket egyébként a magj^ar 

 szakférfiakról elmondott. Kijelentette ugyanis, hogy a közel jövőben «az 

 összes hazai bányakincsek rendszeres és fokozott felkutatásához kevés a 

 Idváló szakember (1. Országgyűlési Értesítő 1916 január 26-iki 20. szám, 

 26. lap) s félő, vájjon lehetséges lesz-e erre a célra olyan nagyszámú szak- 

 embert az állam részére megnyerni)). 



Hála a különböző főiskoláink, valamint a m. kir. földtani intézet 

 évtizedeken át folytatott rendszeres munkálkodásának, ma már ezen a 

 téren nem olyan reménytelenek az állapotok, mint teszem 40 vagy '50 

 évvel ezelőtt. Van geológusunk elég, s kivált a succrescentiával meg lehe- 

 tünk elégedve. Igaz meggyőződéssel mondhatom, hogy szakképzettség 

 és lelkesedés tekintetében a magyar geológusok és bányászok egyetemes- 

 sége nem áll hátrább a világ bármilyen más nemzeténél sem. Én a magam 

 részéről tehát amennyiben geológiai szakemberekről van szó, derűsebbnek 

 látom a jövendő helyzetet, s bízom fiatalabb kartársaim tudományos ere- 

 jében, amely mindenesetre olyan kvalitású, hogy vele bölcs vezetés mellett 



