16 BEXE GÉZA 



reményteljes és csupán a háborús viszonyokból eredt munkáshiány folytán szü- 

 netel. 



A Bé-völgyi törésvonalon, a Bé- völgy ben, a 334 m tenger- 

 magassággal jelölt pont tájékán az alsó 1 i á s z egy, az átnézeti térképen nem 

 ábrázolható keskeny sávban a külre lép és mindkét oldalon felső liász palákkal, 

 és ezek az alsó dogger márgáival vannak körülvéve. Itt még az államvasúttársasági 

 bányászkodás előtt eredménnyel folytak szénkutatások és az államvasúttársasági 

 kutatóbizottság 1856—1858. években nagymérvű és eredményes kutatásokat 

 végzett. A jelentésekből kitűnik, hogy itt egy Ny felé meredeken dőlő, 1-5— 4*3 m 

 vastag széntelep létezik, mel}^ azonban a feltárt részben sem dőlésben, sem csapás- 

 ban nem volt tartós, bár megszűkülve a mélyl)e folytatódott. A széntelepet alsó 

 liász homokkövek kisérik, de födüjében közel vannak a felső liász palái, tehát való- 

 színű, hogy itt a stájerlakaninai főtelep van meg. Miután a fekütolepeket 

 mindig kisérő konglomerátokról sehol sem tétetik enüítés, téves Schrückenstein- 

 nek azon véleménye, hogy itt a fekütelepek egyikével volna dolgunk. 



A felső liaszban itt nagy mérvben vannak továbbá kifejlődve a s z é n- 

 vaskőfekvetek és alárendelten egyes vékony és már palásvoltuk núatt is 

 művelésre nem méltó széntelepecskék. 



A leírások szerint a felső liász 474 m hosszúságra volt itt feltárva. 



Ugyancsak a kutatóbizottság leírásaiból kivehető, hogy a liászrétegek itt 

 egy meredek oldalú antiklinálét képeznek. A Bé-völgyi törésvonal folytatásába 

 esik a Predilkova tájon ismeretes liász- és dogger-folt, hol hajdan szintén, 

 de csak fölületesen kutattak és hol általában csupán nyugati dőléssel találtattak 

 a felső Hászpalák, miként az alsó liász homokkövek. Ezen utóbbiak keleten ismét 

 alsó dogger márgákon feküsznek, itt tehát határozottan egy K felé á t b u k t a- 

 tott antiklináléval van dolgunk, mely hatalmasan össze van préselve. 



T. EoTH L. 1887. évi jelentéséből kivehető, hogy a C s e t á t y e s z i n- 

 k 1 i n á 1 i s «m e 1 y n e k ÉK-i folytatása a P 1 o p a-l) a r 1 a n g 

 jelölte k r é t a m é s z k ő r é s z tengelyébe esik tovább É-r a 

 aMühlkogl-ig nyo m ózhat ó». További északi folytatását csak gyanítjuk, 

 de megállapítva nincsen. 



Kétségtelenül a legtekintélyesebb és bányászati szempontból legfontosabb 

 az ú. n. s t á j e r 1 a k a n i n a i a n t i k 1 i n á 1 i s vonal, amely a stájerlakaninai 

 széntelepeknek a felszínre juttatásával Hazánk legnagyobb szénbányászatának 

 keletkezését tette lehetővé. Nemcsak ezen okból, hanem azért is, mert ezen anti- 

 klinális vonal mentében a képződményeknek nyugatról kelet felé történt feltor- 

 lódása a bánya feltárások és a mélyfúrások eredménj^e folytán részletes met- 

 szetekkel nmtatható ki, evvel az antiklinális vonallal behatóan fogimk fog- 

 lalkozni. 



A stájerlakaninai antiklinális vonal a C o n u n á t ó l (1047 m) délre, a 



V u r V u D j a 1 u (983 m) északnyugati oldalán kezdődik, a callovien meszek 

 keskeny sávjával, innen a C o n u n á n, a M i n d r i s á k-völgyön át a T i 1 v a 



V a s felé kitágulva, a M é n e s- patakot keresztezi. ]\íár a Tilva Vas északi oldalán 

 (Ménes jobb part) az alsó dogger, ós kis mértékben a felső liász rétegei tűnnek elé, 

 ezektől körülövezve a Ménes balpartján azután az alsó liász homokkövei lépnek 



