AZ ERUPCIÓS KŐZETEK ZÖLDKÖVBSEDÉSB. 79 



triomorf szemcsés. Én nem tudok elképzelni oly folyamatot, ami a kőzetek 

 alapanyagát átkristályosította volna és a piroxéneket elzöldkövesítette 

 volna anélkül, hogy a földpátokat megbontsa. 



9. Fel lehet itt említeni még a mélységbeli, különösen a lakkolit 

 vagy batolitszerű kőzetek zöldkövesedését is, melyeknek elegyrészein 

 sokszor teljesen ugyanolyan átalakulást találunk, mint a zöldköves ande- 

 ziteken. Ezek pedig csak a vulkáni tevékenység teljes megszűnése után 

 igen hosszú idő múlva kerültek a felszím-e, amikor felszíni utóhatás már 



nem érhette őket. 



* 



Mindezek a régibb és újabb észleléseim csak megerősítettek abban 

 a felfogásomban, amit 1910-ben a zöldkövesedésről épen csak jeleztem, 

 sőt hajlandó volnék jelenleg azt még tovább is kiterjeszteni azzal, hogy 

 z ö 1 d k ö V e s e d é s posztvulkáni hatás által a fel- 

 színen csak igen ritkán képződhetett, ha egyál- 

 talán képződött s az is a telérhasadékok köz- 

 vetlen szomszédságára szorítkozott. Ilyen zöldköve- 

 sedést ír le Vendl Aladáré a Velenczei hegységből, Nadap környékéről, 

 ahol a piroxénandezitek a telérhasadékok mentén 1—2 cm-től 1 m-ig ter- 

 jedő széles sávban zöldkövesedve vannak. Az érces területeken 

 levő zöldkövesedés csakis mélyebben pneumato- 

 litikus-hidatogén behatásokra keletkezett, míg 

 a posztvulkáni hatások a felszínen főleg kao- 

 linosodást idéztek elő a kőzeteken. Ugyanitt képződ- 

 hettek a kőzetekben olyan víztartalmú szilikátok, különösen zeolitok, 

 melyekben a benne levő víz nem szerkezeti víz s amelyek magasabb hő- 

 fokon nem stabilisak. 



Hosszú ideig kerestem a bányaterületeken álláspontom igazolására 

 oly jelenségeket, amelyek a posztvulkáni képződés ellen a fennebbieknél 

 kézzelfoghatóbban bizonyítanának. Végre Nagybányán a Szt. Kereszthegyi 

 bánya altárnájában oly viszonyokat figyelhettem meg, amelyeket döntő 

 erejűeknek tartok. Az altárnában ugyanis a külszíntól mintegy 280 m-re 

 erősen zöldkövesedett s még kaolinosan is elbontott 

 dacitos lávában több teljesen normális fekete 

 kőzetből álló piroxénandezitzárványt találtam. 

 E zárványok legnagyobbika, amit képen is bemutatok (1. 3. ábra), kb. 

 14 köbméter nagyságú lehet. Mindenik zárvány le van gömbölyítve s fe- 

 lületén a kőzet alig pár mm vastagságban fehérre van bontva. Hogy e 

 zárványok nem a zöldköves kőzetnek épebben megmaradt részletei, a zár- 



^ Vendl Aladár: A velenczei hegység geológiai és petrográfiai viszonyai. (M. kir. 

 Földtani Intézet Évkönyve. XXII. k. pag. 48. 1914.) 



