82 Dl PÁLFY MÓRIC 



világoszöld ozínűek, gyengén pleochroósak és polározott fényben gyengén 

 kettősen törő össze-vissza kuszált chloritpamatokká oldódnak fel. Feltűnő, 

 hogy a zöldköves kőzetekben gyakran teljesen hiányzik a pirit s csak mag- 

 netit van. A vulkáni kürtők kőzetében főleg csak a telérek szomszédságában 

 találjuk meg impregnáció alakjában a pirilet, de olykor még az érctelér 

 falát alkotó andezitben is bőségesen találunk magnetitet. A lávafolyások- 

 ban azonban, szintúgy a tufákban és breccsiákban is, tehát a vulkáni 

 kürtőn kívül, az érces területeken a pi -itimpregnáció nagyobb kiterje- 

 désű. A pirit dlőfordulási körülményeiből inkább azt lehet következtetni, 

 hogy az nem egykorú képződés a zöldkövesedéssel, hanem a felszíni 

 posztvulkános hatások terméke. 



A fennebbiekből kitűnik, hogy a zöldkő vesedésnek a 

 mélységben kellett végbemenni akkor, amikor 

 a színes elegyrészek nagy része már a magmá- 

 ban ki volt válva, a f ö 1 d p á t o k ellenben még 

 oldatban voltak. A színes elegyrészek vagy egészen átalakulhattak 

 már a mélységben chlorittá, vagy az átalakulás csak olyan fokú lehetett, 

 hogy azután a felszínen a posztvulkános hatások könnyen tovább bonthat- 

 ták az elegyrészeket. A magma hőmérsékét, minthogy az amfibólok minden 

 esetben resorbeálva vannak, leginkább az amfibólok kiválási hőmérsékére 

 becsülhetjük. 



Hogy hol ment végbe a zöldkövesedés, arra talán azt lehet feltételezni, 

 hogy vagy egy periferikus magmamedencében, vagy egy batolit felnyúló 

 csücskében, ahol a vulkáni szünet alatt a részben még megolvadt magma 

 igen nagy mértékben resorbeálhatta a vulkáni gázokat és gőzöket, különösen 

 pedig a vízgőzt, amely ezen hőmérséken — mint ismeretes — erősebb 

 savként hat a kovasavnál. Ezeknek a mineralizátoroknak lehet tulajdonítani 

 azt, hogy a magmából kivált elegyrészek pneumatolitikusan többé-kevésbbé 

 átalakultak. Egy részük még épségben maradt, míg más részük, talán már 

 e mélységben a vízgőzzel telített magmában átalakult chlorittá. 



A fennebbi felfogás szerint a felszínre került magma 

 már zöldköves állapotban szilárdulhatott meg. 

 Ennek a tovább bontása azután a felszínen a posztvulkáni hatások befolyása 

 alatt folyt tovább, még pedig oly helyeken, ahol legélénkebb lehetett ezek- 

 nek a felszínre szállása. Ez a tovább bontás azonban a felszínen már k a o 1 i- 

 nosodásban nyilvánult meg. Ennyiben van tehát viszonya a kaolino- 

 sodásnak a zöldkövesedéssel. 



Az E r d é 1 y i É r c h e g y s é g r ő 1 írt munkámban már kimutat- 

 tam, hogy az érces telérek mindenütt a vulkáni kürtők szélein fordulnak 

 elő s a telérhasadékok gyakran nem is metszik a vulkán kürtőjét. Ebből 

 azt lehet feltételezni, ami különben logikusnak is látszik, hogy a vulkáni 

 gázok és gőzök legkönnyebben a vulkáni kürtőt kitöltő kemény kőzet 



