AZ ERUPCIOS KŐZETEK ZÖLDKÖVBSBDÉSB. 83 



szélein szállhattak a felszínre s így a felszínen hatásukat a különben is lazább 

 összetételű tufa, breccia és lávarétegekben érvényesíthették. Ily helyeken 

 a kőzeteket többé-kevésbbé elkaolinosították s létrehozták a zöldköves 

 és kaolinos kőzet között azt az átmenetet, amiből sokan azt következtették, 

 hogy a zöldkövesedés végső stádiuma a kaohnosodás. Felfogásom szerint 

 pedig — mint a femiebbiekből kitűnik — a kettő egymástól független. 

 Ezért találunk a vulkáni centrumtól távolabb olyan zöldköves lávákat 

 is, melyeknek kőzete majdnem ugyanolyan üde megtartású, mint a kürtőké. 

 Ilyen van többek között pl. Brád mellett a Bárzapatak völgyében is. 



A zeolitok képződésére azt a helyet tartom valószínűnek, ahol főként 

 csak fumarolák voltak s azok alakították át a már amúgy is zöldköves 

 kőzetet. Ilyen helyekre vonatkozhatik Lazarevic zeolitos zöldkövesedése, 

 míg ahol a fumarolák mellett szolfatárák is működtek, a Lazarevic pirites 

 zöldkövesedése keletkezett. Az inzentív működés mindkét helyen többé- 

 kevésbbé átalakíthatta a kőzetet s igy végeredményben mindenütt létre- 

 jöhetett a kaolinosodás. 



A riolitok zöldköves állapotban felette ritkán találhatók nemcsak 

 azért, mert rendszerint kevés színes alkotórészt (amfibólt, biotitot, vagy 

 mindkettőt) tartalmaznak, hanem mert a riolit vulkánoknál úgy látszik 

 sokkal erősebb volt a hidrotermális utóhatás, mint az andeziteknél és dacitok- 

 nál, ami az egész kőzettömeget átalakította, elkaolinosította és elkvarco- 

 sította. A riolitot zöldköves állapotban a boiczai bányánál az altáróban 

 találtam meg egy olyan keskeny telérszerű erupcióban, amely mellett érc- 

 telér nem volt. Pár helyen előfordul Verespatakon is, az érctelérek zónáján 

 kívül. 



A kvarcosodást a telérhasadékokban és a telérhasadékok men- 

 tén találjuk nagyobb mértékben. A telérhasadékok mentén különösen a 

 kovasavban gazdag kőzeteknél, még pedig a riohtoknál találunk nagy- 

 mérvű elkvarcosodást, míg az andeziteknél csak igen alárendelt mértékben. 

 Érdekes Nagybányán a veres vízi bányaterületen az elkvarcosodás. Itt a 

 dacitos tufa, breccsia és lávarétegeket piroxénandezit hosszúra nyúló 

 zöldköves erupciói törik át és ezeket a kőzeteket a riolitok lávája fedi be. 

 A telérek felnyúlnak a riolitba is és e telérek mentén széles zónában igen 

 erősen el van a riolit kvarcosodva. A völgyekben azután a dacitos láva 

 (átmenet a dacitból a piroxénandezitbe) van feltárva. Ezekben az erős 

 elkvarcosodás megszakad, míg a következő gerincen a telér folytatásában 

 a liolitban ismét folytatódik. Ebből azt lehet gyanítani, hogy a fumarola- 

 működés itt a riolitokból oldotta ki, legalább részben, a kovasavat s ez az 

 oldat járta át a kőzetet. Minthogy a rioliterupciókhoz kötött telérek mentén 

 a mélyben is erősebb elkvarcosodást találunk, mint az andeziteknél és daci- 

 toknál, ebből is azt következtethetjük, hogy a rioliterupcióknál erősebbek 

 voltak a hidrotermális hatások, mint az andeziteknél és dacitoknál. A kova- 



