84 Dt PÁLFY MÓRIC 



sav egyrészét tehát a mélyből hozták magukkal a fumarolagőzök, míg másik 

 részét a mellékkőzetből oldották ki. 



A fennebbi leírásból látni lehet, hogy a különböző' vizsgálók helyesen 

 fehsmert megfigyelései minő világításban tűnnek fel akkor, ha a zöldköve- 

 sedés lefolyását nem a felszínen végbementnek tekintjük. Nevezetesen: 



1. Inkey, Schumacher és Lazarevic felismerik, hogy a zöldköve- 

 sedés és kaolinosodási folyamat külön okra vezetendő vissza. Schumacher 

 a zöldkövesedésre új magyarázatot keres, Lazarevió a zöldkövesedés 

 folyamatáról nem nyilatkozik, Inkey ellenben a zöldkövesedés lefolyását a 

 felszínen történő folyamatnak tekinti a posztvulkános hatások befolyására, 

 amikor azt írja : «Ennélfogva fenntarthatom eddigi nézetemet, miszerint 

 a zöldkövesítő ágensek — épen mivel vulkáni utóhatásnak tekintendők — 

 az egész erupció befejezése után jöttek működésbe és hogy a tűzhely mé- 

 lyéből származván fölfelé hatottak)).^ 



2. Lazarevió kétféle zöldkövesedést különböztet meg: a zeolitos 

 és pirites zöldkövesedést, melyek mindenike végeredményben kaohnoso- 

 dásra vezethet. A fennebbiek szerint Lazarevió mindkét módosulata a 

 már zöldköves kőzeten végbement elváltozást jelent. Míg pirites elváltozás 

 oly helyeken képződhetik, ahol a zöldköves kőzetet szolfátára működés is 

 érte, a zeolitos zöldkövesedés csakis 400 fok C-nál alacsonyabb hőmérsékű 

 fumarola működés mellett volt lehetséges. Savas természetű exhaláeiók 

 jelenléte itt ki volt zárva, mert ezek a képződő zeolitokat elbontották volna, 

 míg 400 foknál magasabb hőmérsék mellett már vízmentes szilikátok kép- 

 ződtek volna. Mindkét fajta zöldköves kőzet, ha hos^ázú ideig ki volt téve 

 a hidrotermális hatásoknak, természetesen átalakulhatott kaolinossá. 



Megjegyzem itt, hogy magam zeolitot meglehetősen kevés helyen 

 találtam a zöldköves kőzetekben és ahol találtam, az mind a zöldköves 

 lávában volt. Nem tartom valószínűnek, hogy az érctelérek közelében 

 egyáltalán előfordulhasson, mert ott savas és valószínűleg magas hőmérsékű 

 gázok és gőzök járták át a kőzetet. 



3, Weinschenk, Böckh Hugó, Lazarbvió és mások is a zöldkövesedés 

 előrehaladott stádiumának tekintik a kaolinosodást. Kétségtelen, hogy ezek- 

 nek a kutatóknak is helyes volt a megfigyelésük, mert tényleg gyakran 

 lehet észlelni, hogy a zöldköves kőzet átmegy a kaolinosba, természetesen 

 a fennebbiek szerint azért, mert a kaolinosodás a zöldköves kőzetet tá- 

 madta meg. 



Fennebbi közleményem befejezése után alkalmam volt Selmecbánya 

 geológiai viszonyait is tanulmányozni s ez alkalommal Szabó József fel- 



* Inkey: Megjegyzések. (Földt. Közlöny. XLIl. pag. 750.) 



