A MELAFIR ÉS SZEREPE AZ ERDÉLYI ERCHEGYSÉGBEN. 



Irta : Szentpétery Zsigmond dr. 



Az Erdélyi Érchegység rendkívül változatos erupciós kőzetekből álló vo- 

 nulata régóta kedvelt színhelye a földtani kutatásoknak. Újabban a m. kir. 

 Földtani Intézet részletesen is térképezte a hegység területét. 



Amint a fölvételi jelentésekből, de meg egy pár monografikus munkából 

 is látszik, a hegység fölépítésében szereplő paleoeruptivumok Közül a m e 1 a - 

 f i r az a kőzet, amelynek igen fontos, sőt mondhatni a legfontosabb szere- 

 pet tulajdonítottak. Ezt a nagy szerepet már régóta kétségesnek tartottam, 

 most azután, hogy a dolog tisztázása érdekében a «melafirvidékek» kőzeteinek 

 átvizsgálását befejeztem, kitűnt, hogy a kőzetekiiek mily rendkívül sokféle fajtá- 

 ját foglalták össze a melafir név alá és hogy a legtöbb ilyen vidék kőzetei közül 

 épen a melafir az, amelyik teljesen hiányzik. Kitűnt tehát az, hogy a melafir 

 csakis egyes elszigetelt helyeken s így is csak szórványosan fordul elő, geológiai 

 szerepe valósággal minimális, talán még kisebb, mint késői utódjának, a bazaltnak. 



A melafir fogalma. 



A melafir név ezen túlvitt és meg nem felelő használatának okai között 

 igen nagy szerepe van annak a bizonytalanságnak, amellyel e kőzetcsalád meg- 

 határozásában még a legnagyobb tankönyvíróknál is találkozunk. Csak a leg- 

 újabb időben találunk pontosabb körülírásokat. 



Mielőtt tehát a melafir előfordulásával foglalkoznánk, lássuk röviden 

 egy pár legjobban elterjedt kőzettani tankönyv alapján, hogy mily változásokon 

 ment e név értelmezése keresztül^ és mi is hát a melafir? 



A melafir (Brongniart 1813) első pontos körülírója. Ziekel szerint 

 a név megmentője^ Eosenbusch Harry volt, aki «Physiographio>-jában 1877- 

 ben^ e nevet olyan kőzetekre ajánlotta, amelyekre a plagioklász+augit-folivin 



1 A melafir név kialakulásának régebbi történetet bőven kifejti ZlKKKL a tanköny- 

 vében (Lehrbuch dcr Petrographie. II. p. 847. Leipzig, 1894.) azért én csak a legújabbi 

 változásait említem. 



* ZiRKEL saját szavai szerint Rosenbüsch mentette meg ezt az «érdemep, sors- 

 üldözött* (<(den ehrwürdigen, schicksalsreichen Isamen») nevet. Lehrbuch d. Petrographie. 

 II. p. 8.50. Leipzig 1894. 



' H. Rosenbüsch: Mikroskopische Physiographie der massigen Gesteine. Stutt- 

 gart 1877. 



