90 Dí SZENTPÉTERY ZSIGMOND 



j^yajtésemen kívül, amelyet az Érchegység ÉK-i részében évek hosszú sora óta 

 folytatott kőzettani felvételek alkalmával gyűjtöttem, rendelkezésemre állott 

 még: Herbich Ferenc dr., Koch Antal dr., Primics György dr., Posepny 

 Ferenc, Szádeczky Gyula dr., Benkő Gábor dr., Lörenthey Imre dr., Pálfy 

 MÓR dr., EuziTSKA Béla dr.. Ferenczi István dr. és legújabban Vadász Elemér dr 

 gyűjtése, aki 1915-ben küldött meghatározásra saját gyűjtéséből származó érc- 

 hegységi kőzeteket. így azután jóval több, mint 700 drb ilyen bázisosabb mezo- 

 erupciós kőzet vékonycsiszolatát volt alkalmam végigtanulmányozni. 



Mindezeknek a kőzeteknek ill. vékonycsiszolataiknak a tanulmányozás 

 céljaira való átengedéséért őszinte köszönetet mondok Szádeczky Gyula dr. 

 egyetemi tanár úrnak, a fentnevezett kettős gyűjtemény igazgatójának, továbbá 

 Vadász Elemér dr. úrnak, kedves kollégámnak a meghatározásra küldött kő- 

 zetekért. 



Értekezésemben a könnyebb áttekinthetőség kedvéért az egyes hegység- 

 részek szerint fogom tárgyabii azt a kevés számú melafirt, amit a fentemlített 

 gazdag gyűjtésekben találtam, továbbá egész röviden azt az újabbi irodalmat, 

 amely a kőzetekre vonatkozik. Az egyes hegységrészek a legmegfelelőbb beosztás 

 szerint : 1. Toroczkói hegyvonulat, 2. tulajdonképeni Érchegység, 3. az Érchegység 

 DNy-i része. Azonban már itt megjegyzem, hogy ezzel a délnyugati résszel ez 

 alkalommal bővebben nem foglalkozom, bár innen is bő anyag áll rendelkezé- 

 semre LóczY Lajos dr., Szádeczky Gyula dr. és Xántus János gyűjtéséből, 

 de egyrészről ezeket a kőzetfajtákat Eozlozsnik Pál geológus már nagyrészben 

 ismertette teljesen modern kőzettani alapon,^ másrészről pedig remélhető, hogy 

 épen a rendelkezésemre álló anyagot maga Xántus János rövidesen földolgozza. 



Toroczkói hegyvonulat. 



E név alatt — a rövidség okáért is — az Erdélyi Érchegység ÉK-i, meg- 

 lehetősen egyforma alkotású és harmadkori kitörésektől csak kevéssé háborgatott 

 részét kell értenünk, tehát azt a vonulatot, mely északkeleten Túrnál kezdődik 

 s délen Magyarigen — Zalatna táján olvad be a tulajdonképeni Érchegységbe 

 a Papp Károly dr. féle négyszögbe. Hozzátartozik a Bedellői hegység, mely észa- 

 kon Vidály— Aranyoslonka felől húzódik délfelé és Gyertyános táján egyesül a 

 Toroczkói fővonulattal. 



A hegyvonulat egyes eruptivus kőzeteinek első komoly leírója Tschermak ^ 

 volt, aki a porfirok mellett melafirokat is említ, sőt egyet közülök, melynek lelő- 

 helye Toroczkó, meg is elemeztetett. Erről a kőzetről Szádeczky Gyula dr. már 

 1892-ben kimutatta,* hogy azonos a Székelykő hiperszténangitporfiritjével 

 (labradorporfirit) és a részletes kőzettani vizsgálaton kívül összehasonlításul 



^ RozLOZSNiK PÁL: Maros — Körös közének eruptiós kőzetei Arad- és Hunyadmegyék 

 határos részein. Földtani Közlöny XXXV. k. 1905. p. 4.55. 



* Dr. Gusztáv Tschermak: Porphyrgesteiue Österreiehs ete. Wien 18fi9. 



' Dr. Szádeczky Gyula: Adatok az Erdélyi Érchegység kőzeteinek ismeretéhez 

 Földtani Közlöny. XXII. k. p. 289. Budapest 1892. 



