96 K SZENTPÉTBRY ZSIGMOND 



csoportokban találhatók. Az alapanyag szemnagysága 0*5 mm-ig emelkedik, 

 a plagioklászok a nagyobbak, míg az augit pár ^-ig is lesülyed. Közöttük nagyon 

 szórványosan egyes igen kicsiny szögletes, jórészt kloritos helyek vannak, amelyek 

 talán az eredeti üvegnek felelnek meg, ilyen helyeken parányi fekete krisztallitek 

 is vannak. A rendesen elég üde plagioklász egy része igen finom ikersávoa 

 léc vagy ritkábban széles lemezalakú idiomorf kristály, más része mint mezo- 

 Bztázis szerepel. E két különböző megjelenésű plagioklász között a viszony a kőzet 

 egyes helyei szerint változik, általában azonban az idiomorf léceknek a mennyisége 

 jóval nagyobb. A közelebbről meghatározhatók labrador sorozatúak, vannak 

 köztük andezin és nagyobb számban bytownit felé hajló tagok is, az elsötétedés 

 átlaga 23°. A kétféle megjelenésű plagioklász közt fajtabeli különbséget nem igen 

 vettem észre. Az alapanyag ásványainak kiválási sorrendje olyan, hogy az a u g i t 

 a plagioklász egy részénél feltétlenül idősebb. Az augitnak az alakja u. i. csak ott 

 nem idiomorf, ill. ahoz közeledő, ahol egyes nagyobb csoportokban lép föl, 

 zárványképen különösen a bipidiomorf földpátszemcsékben található és rendesen 

 a lécalakú plagioklászokkal egy irányban rendezkedtek, mintegy hozzásimultak 

 kmrtább vagy hosszabb oszló pkái. Ezekkel tehát jórészben egyidejű kiválás lehet. 

 Az augit mindkét generációja határozott barna színű. A porfiros kristályok több- 

 nyire zömök oszlopok, a legtöbb esetben gyengén kifejezett rendes zónás vagy 

 homokórás szerkezetűek és gyakran ikrek. A zónák olykor kevéssé színbelileg is 

 eltérnek egymástól. Az olivin mennyisége kb. annyi, mint a porfiros augité. 

 Többé-kevésbbé mindenütt elváltozásnak indult, még a legépebb is szerpentin- 

 burokban van, olykor egészen át is alakult. Megmaradt részletei teljesen szín- 

 telenek és víztiszták, csak minimális mennyiségben tartalmaznak parányi barnás 

 és fekete vasérc szemcséket, gyakrabban foh'adék és gáz zárványokat. Hosszú- 

 kás, hegyes rombos kristályai helyenként korrózionális bemélyedésekkel bírnak. 

 Az olivinből származott szerpentin legnagyobb része zöldessárga, ritkán narancs- 

 sárga rostokban képződött ki, amelyek egymással összeszövődve az olivin hasa- 

 dásai és repedései közötti tereken különálló halmazokat alkotnak. Magukat a 

 hasadásokat és elválásokat bevonó és az olivint körülvevő anyag rendesen sötét- 

 zöld vagy kékeszöld színű. Ezek a szerpentinféleségek általában nem pleochroosak, 

 azonban vannak a sárgás színűhalmazokba beágyazva egyes zöld részletek, amelyek 

 erős: sötétzöld-halványsárga pleochroizmussal birnak. Ezen elváltozási termé- 

 kekben vasérc is látható, szemcsékben, olykor hajszálszerű képződményekben, 

 kevés ugyan, de sokkal több, mint az üdén maradt olivinben van. Vasérc 

 meglehetős sok van a kőzetben, legnagyobb része apró, jó kristályalakú m a g- 

 n e t i t, mely csak helyenként kezd el limonitosodni, kis része barnásán át- 

 tetsző i 1 m e n i t lemezke. A magnetithez csatlakozva, de szabadon is elő- 

 fordul az apatit és p i k o t i t, utóbbi szabályos alakú igen erős fénytörésű 

 barna szemcsókben . 



E kőzetet Ferenczi István dr. a kolozsvári egyetemi Ásvány és Földtani 

 Intézet tanársegéde elemezte meg 1915-ben. Az elemzés adatai a következők: 



