98 DE SZBNTPÉTBRY ZSIGMOND 



cut) van legközelebb^ a kőzetcsaládok közül pedig a középértékek alapján a 

 SAIF háromszögbon a plagioklászbazaltokhoz, az AClAlk háromszögben és a 

 többi értékek alapján a köz. diabázokhoz tartozik : 



SAIP Al CAlk NK MC 



766. plagioklászbazalt 17-5, 2'ő, 10 11-5, 15, 3-5 9 4-4 



1225 meíafir 16*0, 2-5, ll'ö 11-5, 15, 3-5 8 5-2 



plag. bazalt család.... 16-5, 3, lO'ödiab.cs. 11-5, 14-5, 4-0 7-8 5-2 



Az OsANN-féle említett 3 főcsoport közül teljesen az alkalikus kőzetek 

 közé tartozik: 



Al C Alk 



1225. melafir 11-5, 15, 3*5, 



alkálikálcikus kőzetek középértéke. . . 13, 13, 4*0, 



(10-5-14-5) (9-18-5) (1-6-5) 



Az a m e r i k a i rendszerben a norma alapján épen arra a helyre jut, 

 ahová a hidasi augitmelafir, tehát az auvergnei bazalt mellé. Egyébként a 

 norma és inodus a következő: 



Norma : Modus 



Ortoklász 5-0 Ab^^An^^ . . . . = 38-2 



Albit 19-39 Augit = 41-2 



Anortit 26-13 Olivin = 15-7 



Diopszid 19-44 Magnetit . . . . = 4-9 



Hipersztén 8*17 100-0 



OUvin 13-20 



Magnetit 5-80 



97-13 



Tulajdonképeni Érchegység. 



E hegységrész körülhatárolására legmegfelelőbb az a meghatározás, ame- 

 lyet Dr. Papp Károly a Karács-Czebei aranybányákról írt tanulmányához adott.^ 

 Ő u. i. Offenbánya, (Aranyosbánya), Karács, Nagyág és Zalatna közti területet 

 tartja igazi érces területnek. 



Ezen a hatalmas területen Tschermak^ három melafirvidéket különböz- 

 tet meg: Boica, Tekerő és Mihelény környékét, melyek közül legnagyobb a te- 

 kéről. Közelebbről leírja a krocsunyesdi «melafip>-t, amelynek azonban sem 

 leírása, sem a közölt pár elemzési adata nem bizonyítja, hogy tényleg melafir 

 volna. Miután pedig még Kosenbusch munkájának megjelenése előtti időkről 



^ Mcgjcí^yzendö, hogy a SAIF érték alapján valamivel közelebb áll a 810. sz. plag.- 

 bazalthoz (Mt. Apsley, N. S. W.), az NK és MC viszonya pedig a 776. sz. doleritével (Reupers, 

 Rhön) teljesen azonos. 



' Bányászati és Kohászati Lapok. 42 kötet (XXXIX. évf.), p. 161-176. Budapest 

 1906, azonkívül K. v. Papp : Die Goldgruben von Karács-Czebe in 

 U n g a rn. Zeitschrift für Praktische Geologie, Berlin 1906. XIV. 



' Dr. G. TscHERMAK: Porphyrgcsteine ö-sterreichs etc. Wien 1869. 



