A MELAFIR ÉS SZEREPE AZ ERDÉLYI ÉRCHEGYSÉGBEN. 103 



eredményét két értekezésben tette közzé, 1913-bani és 1915-ben,2 amelyek közül 

 az elsőben utal arra, hogy területén az összes mezovulkáni kőzetek közül a leg- 

 kisebb mennyiségben szerepel a melafir, a többiek túlnyomóan m-alkodólag por- 

 firitek, alárendelten diabázok. Ferenczi dr. nagyszámú mezoerupciós kőzeteinek 

 meghatározása, tanulmányozása közben egy biotitos augitmelafi r-ra 

 akadtam, melynek leírását az alábbiakban adom : 



A lelőhely Ferenczi dr. úr szíves közlése szerint Cseb község templomá- 

 tól kb. Y^ km-re DNy-ra van a 674-ei pont közelében, ahol szálból vette, ter- 

 jedelméről bővebb felvilágosítást azért nem tudott nyújtani, mert ő csak az 

 együttes határait jelölte ki a mezozoos eruptivumoknak. A lelőhely közelében 

 gyűjtött egyéb bázisosabb kőzetek: diabázporfirit, augitporfirit, hipersztén- 

 augitporfirit és diabáz. 



E melafirnak barnásfekete igen sűrű alapanyagában szabad szemmel 

 elég °ok és nagy (8 mm-ig) zömök, feketésbama v. zöldesbe hajló barna augit- 

 kristályt és még több 10 mm-t is elérő gömbölyded mandulát látunk. Az eddig 

 ismertetett melafirtípusoktól főleg abban különbözik, hogy alapanyagában elég 

 bőven van biotit, továbbá a porfiros ásványok között, habár csak igen szórvá- 

 nyosan, a plagioklász is megjelenik. 



Hipokristályos alapanyagában a világosbarna, ritkán zöldessárga szinű 

 üveg általában véve alárendelt mennyiségű, bár helyenként valamivel több 

 a kristályos elenmél, amelyek közül viszont legtöbb az augit, kevesebb a biotit 

 és plagioklász. A plagioklász v. hosszúkás (0"2 mm-ig) lécalak, v. mint 

 több esetben is, szabálytalan szemcse, főleg ott, ahol üveg nincs. A lécalakú 

 mikrolitok elsötétedése középértékben 15°, de felmegy 42°-ig is. Az augit 

 szemcse v. hosszúkás oszlop alakú, 0*1 mm átlagos nagysággal, színe halvány 

 sárgásbarna. Igen érdekes a biotit megjelenése : nagyon apró, nagysága 

 az 0*1 mm-t csak ritkán haladja felül, lemezkéi és szálacskái elég egyenletesen 

 vannak eloszolva; csak helyenként szaporodik fel. Az üvegesebb részletekben 

 az augittal együtt képviseli a kristályos elemeket. Helyenként kloritos, leg- 

 üdébb az üvegben gazdagabb részletekben. A legüdébb lemezek pleochroimusa : 

 ng és nm = veresesbe hajló barna, np = igen halvány sárgásbarna. A m a g- 

 n e t i t is elég sok és v. kristályvázszerű képződményekben, vagy jó alakú szem- 

 csékben jelenik meg. A legtöbb tökéletlen kiképződésű magnetit főleg egy, a 

 csiszolaton végig húzódó sötétebb sáv mentén látható, amely sáv különösen 

 gazdag biotitban és igen apró mandulákban is. 



Porfirosan kivált plagioklász voltaképen csak egy szem : egy szé- 

 les nagy (3 mm) kristály került a kőzetből készített egyik vékony csiszolatba 

 (a másikba egy sem) és rossz orientációja miatt ez is csak közelítőleg határozható 

 meg labrador körüli plagioklásznak, van azonban e kőzetekben pár szem apróbb, 

 niikroporfirosnak nevezhető (0*5 mm-es) plagioklász, amelyek fokozatosan 



^ Ferenczi I. : Zalatna környékének geológiai viszonyai stb. Múzeumi Füzetek. 

 Ásványtár Értesítője. II. k. 1. sz. Kolozsvár 1913. 



* Ferenczi I. : Zalatna-nagyalmási harmadkori medence. Földtani Közlöny. XLV. 

 kötet, Budapest 1915. 



