ADATOK SZERBIA ÉSZAKKELETI RÉSZÉNEK GEOLÓGIÁJÁHOZ. 237 



ból vert pénzdarabok. Végül a Eudna-Glaváná], a Saska-patakba öin]ő Breszto- 

 vica -ma re -völgyben ismeretlen korból származó rézsalak van fölhalmozva, mely 

 fölött egy hajdani kis rézkohónak egyengetett tere látható. Ügyszintén a rómaiak- 

 nak tulajdonítják azt az alig bújható bányászati műveletet, amely a Porecska 

 leka jobboldali (keleti) hozzáfolyását képező Izvor-patak völgyében az amfi- 

 bolos palában fellépő rézércnyomokon haladt és melyről később még megemlé- 

 kezem. 



Dolnji-Milanovác és Eudna-Glava között a Majdanska-Suma-hegycsoport, 

 illetőleg annak Liskovác nevű része terül el, mely utóbbinak főgerince ÉÉNy-ről 

 DDK felé, Boljetin vidékéről Eudna-Glava vidéke felé húzódik. Ezen vonulat- 

 nak legmagasabb pontjai a Glavcsina (515 m), Kulme den Fiatra 

 (738 m), V e 1 i k i-L i s k o V á c (837 m), B u k o v a-G 1 a v a (678 m), S i r o n y 

 (631 m), E a d o V i c z a b r d o (559 m) és K a m e n i c s k a-C s u k a (474 m 

 tengermagassággal). Ezen főgerincből több kisebb hegygerinc ágazik el, neveze- 

 tesen a Bvikova-Glavától észak felé, Dolni-Milanovácig futó hegygerinc, melynek 

 legmagasabb pontjai a Lisza-pojána (?), Mormuntbrdo (476 m) és 

 az A V r a m o V a csuka (500 m), míg a S i r o n y-tól D-felé egy, a most leírt 

 folytatásába eső gerinc a Znamán, és Kr a k u-D o g j i 1 i-kúpokban éri el 

 a legnagyobb, de a részletes (1 : 75000) térképen meg nem jelölt magasságokat. 

 Ez a Dolni-Milanováctól D-felé vonuló, egymás folytatásába eső két gerinc 

 egyszersmind a legrövidebb út Dőlni -Milano vác és Eudna-Glava között, amely 

 jó időjárásnál lóháton 3—3 ^4 óra alatt járható meg. 



A vidék fővizei a Tanda és Luké helységek között, részint a S z t o 1 (1189, 

 1002 m), részint a Crui vrh (1201) dűlőiből eredő C rn a j ka-pa t a k és a 

 Crnajka helység és Eudna-Glava között, a Miloseva Kula romjainál a Crnajka- 

 patakkal egyesülő Sas ka-patak. Ezen egyesüléstől kezdve az innen majdnem 

 egyenesen É-felé folyó és a Dunába szakadó főpatak Porecska nevet visel. 



Az általam elsőízben legnagyobb részében bejárt területet északon a Dmia, 

 nyugaton a Dolni-Milanováctól Eudna-Glava felé húzódó, a Liskováchoz tartozó 

 hegygerinc, délen a Saska-patak, keleten a Porecska-patak határolják. Az említett 

 főpatakok számos kisebb patak vizével gyarapodnak, melyek a leírt hegységben 

 fakadva, a Porecskába legnagyobbrészt NyK irányú folyással, illetőleg a Saskába 

 ÉD irányú folyással szakadnak. A völgyek legnagyobbrészt mélyen be vannak 

 vágva, úgy, hogy különösen egyes patakok felső folyását meredek, néha alig 

 járható partok szegélyezik. A hegyek lábai nagyobbrészt meredekek, míg a hegy- 

 gerincek laposabbak, sőt gyakran kisebb fensíkokat is képeznek. A szélesebi) 

 fővölgyekben búza-, zab- és kukorica földek terülnek el, a hegyoldalakat és gerin- 

 cek legnagyobb részét bükk-, csekélyebb mérvben tölgyerdők borítják, míg a 

 lapos hegykupokon és fensíkokon legnagyobbrészt terjedelmes mezőket találunk, 

 hol a földmívelés már csak szórványos és csekély mérvű. 



Miután a patakok majdnem kivétel nélkül rohanó hegjd patakok, a kocsi- 

 útak primitív módon voltak építve és f ön tartásukról majdnem semmit sem gon- 

 doskodtak; a közlekedés tehát igen sok kívánni valót hagy hátra, azaz főleg 

 csupán lóháton és gyalog történhetik. 



