240 BENE GÉZA 



Kétségtelen, hogy a rudna-glavai kitörés a tandaival összefügg, de a szerb 

 geológusokkal ellentétben a rudnaglavai kőzeteket nem tarthatom va- 

 lódi gránitoknak. 



Ezen állításomat a következőkkel igazolhatom. Már a Sáska -völgy- 

 ben föllépő kitörési kőzetben túlsúlyban van a földpátnak két 

 neme, azonkívül sok benne a biotit, a kvarctartalom alárendelt és a muszkovit 

 egyáltalában hiányzik. Ezt a kőzetet tehát kv arcos biotitdioritnak 

 lehet mirősíteni. Amint a kontakt ércelőfordulásáról ismeretes Okna-brdón a 

 kontaktus felé közeledünk, a muszkovit rovására amfiból föllépését észlelhetjük. 

 Ezzel karöltve az előbb öregszemű kőzet mindinkább aprószemű lesz, úgy, hogy 

 a kontaktus táján a kőzetek egyes alkatrészei végre már erős nagyít óüveg segélyé- 

 vel is alig ismerhetők föl. 



Ha tekintetbe veszem, hogy az 1914. évben Tanda vidékén gj-űjtött ki- 

 törési kőzet valódi b i o t i t-g r á n i t jellegű, akkor arra a következtetésre jutok, 

 hogy a tandai kitöréssel összefüggő rudnaglavai kitörési kőzetek a magma- 

 tikus különválás példáját mutatják, amennyiben Tandától a Sáska - 

 völgyön keresztül az Okna-brdóig a bi o t i t gr án i t b ól az amfiból- 

 gránitba és a d i o r i t b a történt átmenetet vélem észlelhetni. Petrografiai 

 vizsgálatok vannak hivatva ennek a kérdésnek biztos eldöntésére. 



A rudnaglavai Okna-brdo érckontaktusánál még annak a jelei is mutat- 

 koznak, hogy az említett magmatikus különválás a gabbró stádimnáig ment. 

 Ugyanis a vasércbányák .oly kőzeteket is feltártak, 

 amelyek szerpentinben dúsak és a g a b b r ó h o z 1 e g a 1 á b 1) 

 is igen k ö z e 1 á 1 1 a n a k. Eszerint igen valószínűnek tartom, hogy ama 

 gabl)rókitörések is, amelyek a Duna szerb partján a Porecska-patak torkolatá- 

 nál láthatók, a tandai gránitból keletkezett magmatikus elválásnak legvégső 

 tagját képviselik. Ez természetesen föltételezné azt, hogy a d un a parti 

 g a b b r ó a mélj^ben a nagy tandai erupcióval összefügg. 



A Bresztovica-mika -völgyben, valamint a Crnajka melletti Levareka- 

 völgyben az amfibólos palákat kőzettelérek nagy tömkelege minden irányban 

 áthálózza. Ezeknek legnagyobb része túlnyomóan hófehér földpátból áll és ezen 

 esetben 1—2 centiméter vastagságtól kezdve 1—2 deciméter vastagságot ér el, 

 míg más egészen húsvörös kőzettelérek igen lapos dőléssel, néha majdnem szintes 

 fekvésben vágják át a többi kőzettelért. Ezen vörös (legfiatalabb) kőzettelérek 

 több méter vastagságúak — mértem 4 m vastagságot is — és majdnem tisztán 

 (jrthoklász földpátból állanak. Egy ily kőzettelér anyaga a húsvörös földpáton 

 kívül zöldre elváltozott biotittal van tarkítva. Ezen kőzettelérek gyönyörű képet 

 mutatnak a Bresztoviea mika-völgyénck bal (keleti) oldalában, hol a hegyoldal 

 egy 20—25 m magas fal alakjában lett erodálva, a sötétszürke, majdnem fekete 

 palákat a fehér vékony erek hálózzák be ; legfölül pedig azután a föntemlített 

 vastag és húsvörös földpáttelér kb. 30 m hosszúságban látható. Ez a kőzet- 

 telérhálózat méltó a lefényképezésre; sajnáltam, hogy ottlétemkor nem volt 

 módunkban ezt a szép geológiai képet megörökíteni. 



A kristályos palák, melyeket Eudna-Glavánál a diorit áttört, 

 legnagyobbrészt sötétszürke, hellyel-közzel kékesbe játszó palákból és gneisz 



