ADATOK SZERBIA ÉSZAKKELETI RÉSZÉNEK GEOLÓGIÁJÁHOZ. 247 



A helységtől DDNy-felé fekvő, a Kosza-hegyvonulatról leereszkedő, kopár 

 Todorov-potok mindkét oldalán több rövid kvitatótáró nyomai látszanak. Az erő- 

 sen kvarcos palákban mindéi. ütt láthatók a limonittá változott piritnek nyomai, 

 de érc egyáltalában sehol sen) található. Semmi kétség az iránt, hogy ezek 

 a kutatások eredménytelenek voltak. A helységnek túloldalán, az attól KÉK- 

 irányban fekvő Kunszko-potok vagy Perim-potok völgyében hajdan nagyobb 

 mérvű külfejtés vo'.t. A külfejtések sora a hegyre messze föl terjed. A kül- 

 fejtéseket borító facsoportok ;i műveleteknek régi volta mellett tanúskodnak; 

 így a legmélyebb külfejtésben például 25—30 éves fák nőttek. Ez a patak medre 

 fölött kb. 4—5 m magasságban fekvő legalsó külfejtés sem volt mély, legföljebb 

 5 m, de egyes, kb. 100 m hosszúságra eloszló, kisebb-nagyobb leásásokból áll. 

 Ezen fejtések sora előtt a patak felé egy hosszú hányó terül el, melynek minden 

 kőzetdarabja majdnem puszta kvarc, mely limonittá változott pinttel van össze- 

 ragasztva. Piritet csak elvétve találni még a kvarcos kőzetben, legtöbbnyire 

 egyes erek vagy sávok alakjában. Ezen nagy hányó alatt, majdnem közvetlenül 

 a patak medrével egy szintben, egy bedőlt tárónak első, korhadt ácsolata mered 

 ki az omladékból. Ez a táró feketés archaei palákban volt megkezdve, melyek 

 lejjebb, kb. 20'^ 21^ csapás mellett lapos an(25°-30°) DNy-felé dőlnek. A patak 

 mentében lefelé menve ezen palákat zavart településben látjuk. 



Ez a táró 21'^ *5° irányban volt hajtva. Milojkovits felügyelő föl- 

 jegyzései szerint 124 m hosszú volt és 9 év előtt (1905-ben) lett beszüntetve. 

 Ugyanezen forrás szerint a bányászat itt különösen a kovandok aranytai-talmára 

 volt irányítva és azért szüntették volna be, mert ezen aranytartalom a mélység 

 felé erősen megfogyott. Én azonban megállapítottam, hogy az említett legmélyebb 

 tárónak volt hányóját a patak vize teljesen elhordta, úgy, hogy a táró előtt sem 

 abból kiszállított meddő, sem érc egyáltalában nem található. Föltűnő azon- 

 ban az, hogy ugyanitt, dacára annak, hogy a terep csekélymérvű leásás által 

 kezelési tér előállításra igen kedvező, semmi sem mutat arra, hogy itt valaha 

 ilyen tér létezett volna. Ez a tény azonban élénk világot vet ezen bánya múlt- 

 jára. Én ugyanis mhident tekintetbe véve a következő magyarázatot találom a 

 legvalószínűbbnek. Az ércesedés az aránylag sekély kül művel etekben is csupán 

 a felszínhez közeli pontokra szorítkozott, •nem folytatódott a mélységbe, és a hosszú 

 táró az aranytartalmában a mélység felé szegényedett kovandot már vagy egy- 

 általában nem, vagy csak szegényes nyomokban tárta fö). Ellenesetben okvetle- 

 nül föltalálható volna a táró előtt az ércválogatás nyoma, úgymint azt más bá- 

 nyáknál (Oravica bánya, Szászkabánya, Űjmoldova stb.) mindig találjuk az olyan 

 tárók szája előtt, hol ércfeltárás tényleg volt. Ebből végkövetkeztetésem az, 

 hogy ezen topolai bányában jelenleg érc számottevő mennyiségben már aligha 

 van ; ez a bánya teljesen kimerült és a mély föltárás eredménytelen volta miatt 

 a szóbanforgó egész előfordulás mint reménytelen, to v«á b b i 

 kutatásokra nem érdemes. 



Még egy pár olyan ércelőfordulással kell leszámolnom, amelyeket a szerb 

 geológusok és bányászok leírásaikban mindig emlegetnek, rendesen azon meg- 

 jegyzéssel, hogy ezeket érdemes volna közelebbről tanulmányozni. Ezen leírásom- 

 ból azután az utánam jövők megítélhetik, vájjon ezeknek az előfordulásoknak 

 fáradságos megtekintése érdemes-e? 



