248 BE NE GÉZA 



Ezek az előfordulások: a niosznai limoniteJőfordulas, az Izvor-völjívbeli 

 állítólagos római rézérckutatás és a Lcva reka -völgy béli pyritkibuvás. 



A Porecska reka-völgVLŐl K-re a kristályos palák I. csoportjái:ak egy 

 2—3 km. széles sávját találjuk, mely rendkívül zavart, hellyel-közzel dacitokkal 

 áttört. Tovább keletre a Mirocs-hegység terül el, melynek zöme liászkőzetekből 

 van felépítve. Itt a Mirocs-hegységnek, a P o r e cs ka-völgyével, illetőleg 

 diszlokácionális vonalávalniiajdnem teljesen párhuza- 

 mos vonulata terül el, a Veliki-Greben, meljniek egyes magaslatai (Lesnica, 

 Sztmjak, Ajducska Glava, Ponor, Crni Vrh, Kolje brdo) 500 és 700 m tenger- 

 magasságok között feküsznek és amelyen a legnagyobb magasságot a Crni-Vrhen 

 706 m tengermagasságban találjuk. Ezen főgerinc nyugati oldalán számos hegyi- 

 patak fakad, legnagyobbrészt KNy irányú íolyással rohanva a Porecskába. 

 Ezen hegyi patakok mély völgyeket vájtak az eredeti hegységbe, miáltal lábuk- 

 nál meredek, felső részükön laposabb gerincek képződtek. Egy ilyen gerinc a 

 Moszna és a Koresin -patakok között lévő, melynek magasabb pontjára Koravo 

 brdo (328 m) és a Kornjet (512 m) Moszna helységtől délre a Milanovácról Cmaj- 

 kára vezető útról egy meredek hegyiút vezet föl erre a gerincre. Az út kopár 

 csillámpaláil át vezet. A főút fölötti 38 m magasságban a csillámpala 10'M° csa- 

 pás mellett 32° alatt DNy-felé dől, 95 m magasságban a főút fölött a csapás 22'' 10° 

 és a dőlés 52° K-felé. * 



Körülbelül 300 m tengermagasságban a Teuka Baderkics, mosznai lakos 

 szállásához jutunk, hol egy kis, lapos rét terül el, azután az út egy keskeny ós 

 ismét meredekebi) gerincre kapaszkodik fel. Mindkét oldalán bükkerdő terül el. 

 Itt, közel az említett szállás fölött, a sárgásbarna csillámpala csapása O'' 10°, 

 a rétegek függélyeseknek látszanak, de ez nem egés-en bizonyos. Az út azután 

 egy rendetlenül települt mészkőtömegen vezet keresztül. A mészkő fehér, kris- 

 tályos és kvarcos, erre egy kb. 1 m vastag limonitbeágyazás következik. A limonit 

 belsejében vörösbarna, kagylós törésű és hólyagos, likacsos, benne itt-ott egyes, 

 10 mm hosszúságot és 4 mm szélességet elérő kvarcszemek láthatók, más helyütt 

 ez a limonit sötétnarancssárga és porhanyós. Ez az érc igen hasonlít a. hunyad- 

 megyei Bojca mellett előfordulóhoz. Tovább a mészkő inkább tömeges, nem 

 kristályos, galambszürke, benne sok kalcitér látható, azután egy pár méterrel 

 tovább egy-két rendetlen limonitos ér és arra ismét csillámpala következik, amely- 

 nek rétegei S'^ 10° csapás mellett 30° alatt D-felé dőlnek. Tovább, a gerincen föl- 

 felé, azután csupán csillámpala látszik. A' leírt ponttól délfelé, a Koresin-potok- 

 völgye felé, körülbelül 10 méterrel a limonitkibuvás alatt régi kutatás nyomai 

 láthatók a bükkösben, de az ottheverő csillámpalából és kristályos mészkőből 

 álló kődarabok között érc nem volt található. Ezt a limonitkibuvást már Ábel 

 JosEP említi meg «Ü d e r d e n B e r g b a u in S e r b i e n» című értekezésé- 

 ben.-^ és nagy reményeket fűz hozzá. Itt megemlíti azt is, hogy egy tárót kezdett 

 meg ezen limonitelőfordulás föltárására, de a földtulajdonosnak ellenséges visel- 

 kedése miatt kénytelen volt a munkát beszüntetni. 



^ Jos. Ábel. Über dcn Bcrgbaubetriob Scrbif ns. Jahrb. d. U. k. íjcoI. Reiohsanstalt, 

 Wien, 1851 II. pag. 64. 



