ADATOK SZERBIA ÉSZAKKELETI RÉSzÉNEK GEOLÓGIÁJÁHOZ. 249 



Az érckibuvás csekély volta és a mellékkőzeteknek uagymérvben zavart 

 fekvése azonban reám olykép hat, liugy itt számottevő és a mélybe 

 folytatódó ércelőfordulás nincsen. Ezt a benyomásomat iga- 

 zolja az is, hogy a körülfekvő vidéken az itteni lakósok, kik minden bányászati 

 művelet iránt rendkívül érdeklődnek, a leírt silány kibúváson kívül sehol érce- 

 sedést nem ismernek. 



Az Izvor-potok a Crnajkától KÉK-re fekvő Vencsanica (458 m) hegynek 

 nyugati oldalán ered és ÉNy irányú folyással a Sáska -re ka és Crnajka reka egyesü- 

 léséhez közel ömlik a Porecska rekába. A szűk völgyben a patak medrében me- 

 gyünk fölfelé, amely sötét, többnyire feketészöldes vagy sötétszürke amfibólos 

 palákba van vájva. Ezen palák nagy zavarodások képét mutatják, dőlésük és 

 csapásuk minden világtáj felé mutat, azonkívül figyelmünket számtalan vékony 

 fehér kőzettelér vonja magára, mely kiválólag fehér kvarcból áll és a palákat 

 hálószerűén keresztezi. A völgy kezdetétől alig 1 km. távolságban a patak jobb- 

 partján egy szűk táró van a szilárd palába vájva, amely 20'^ irányban halad és 

 10 m hosszúságtól kezdve oly szűk és alacsony lesz, hogy csak hasonmászva jut- 

 hatunk tovább. 15 m hosszúságban a táró elágazik, egy még szűkebb ága EK-felé 

 vezet, de már nem járható. A táró ezen két ágából több próbát vettem, melyeket 

 kü-ö i-külön közelebbről megvizsgáltam. A kihozott anyag elmállott kovandoktól 

 barnásra festett kvarcból, maLichit nyomokból, apró chalko pirit darabkákból 

 és elvétve apró pirit jegőcökből állott. Ebből arra lehet következtetni, hogy itt 

 a kvarcos kőzettel érékben fellépő gyönge rézércnyomok u.tán kutattak. Ezt a 

 kis tárót a hagyomány a rómaiaknak tulajdonítja ugyan, de valószínűbb, hogy 

 abból az időből ered, amikor Ábel Josep az 1850. év körül, mint szerb hercegi 

 bányagondnok Milanovácról kezelte a rudnaglavai vasbányát és a Porecska- 

 völgy táján is mindenféle vasércre és rézércre kutatott. Ezen itt föllépő 

 r é z é re n y o m k n a k semminemű fontosságot nem lehet 

 tulajdonítani. 



Végül még közlöm a Crnajka melletti Léva re ka -völgy béli kovandkibuvás 

 megtekintésére végzett kirándulásom eredményeit. A Léva reka a Mali Goli-vrh 

 (953 m) északi oldalán több forrásból fakad, az eredő árkok iránya előbb DK— ENy, 

 míg a fővölgy nagyjában KNy iránnyal közvetlenül a nevezett helységnél egyesül 

 a Crnajka -völggyel. A völgy bejáratánál a magaslatokat az arafibolos palákra 

 rátelepült mészkövek fedik, melyek a Kadovanovic dr. által nekem adott 

 átnézeti térképen felső krétakorbelieknek vannak jelölve, de a nevezett leírásai- 

 ban ezen a tájon tithonkorbeli meszeket is említ. A mészkő Crnajkánál nagy 

 területen egészen a völgy talpáig húzódik le. A Léva re kában rövid ideig még 

 mindkét oldalon a mészkövet látjuk, majd föltüimek ugyanazok a sötét és rend- 

 kívül zavart palák, amelyeket már az Izvor-potokban találtam. Ezek a palák 

 itt is számtalan kőzettelérrel vannak behálózva. Azután többször egymásután 

 épen olyan vörös, csillámdús és kvarcos, vasoxidos palák és homokkövek vannak 

 a sötét palák közé beékelve, aminőket a Porecska -völgy balpartján 

 Topolnicánál találtam és amelyeket permkorbelieknek tartok. Ezek a beékelő- 

 dések hatalmas zavarodásoknak eredményei. A Vencsanica (453 m) hegy déli 

 oldalában, az Ogasu Cononiei mell ék völgy ben, a palák gneiszneniűek, kvarcosak 



