250 BENE GÉZA 



lesznek, kvarccal iujiciáltak és közéjük egyes vékony, 0*1— 0'5 ni vastag kristályos 

 mészkőpadük települtek. Egy ilyen mészkőpadtól kb. 10 méterre a fekü felé, 

 közvetlenül a patak jobbpartján az amfibólos, kvarcos palában egy 0*5 m vastag 

 V a s k V a n d ki b u V á s van, mely a növényzettel borított fövenyben eltűnik. 

 Az érc limonitos-földes alkatrészekkel rondított, következésképen legföljebb 

 pörkölés után (amelyből kén haszonnal nem nyerhető) mint másodrangú vas- 

 érc volna értékesíthető, tehát igen alárendelt értékű. Ez az előfordulás csak abban 

 az esetben érdemelne nagyobb figyelmet, ha egy, az érc csapása után a Botu 

 Sztmyak-hegygerinc alá hajtandó kutatótáró a kibúvásénál jobb minőségű ércet 

 lényeges csapáshosszra és magasságra tárna föl. 



A Mirocs vidéki szénkiitalásl teriilet. 



Több ízben volt alkalmam hazánk dunamenti határhegységehi végzett 

 bánya geológiai bejárásaim alkalmával a szerb földön végigtekinteni és különösen 

 amikor a Dunatölgyes (Jeselnica) fölötti hegységben egyszer a Golec vidékén 

 hiába kerestem néhány évvel ezelőtt az egyes «bányatulajdonosok», recte zárt- 

 kutatmányárusok által fölmagasztalt, de nem létező vasércföltárásokat, a szerbiai 

 Mirocs p 1 a n i n a erdőkkel födött fensíkon végig nézve, az a kalandos vágy 

 szállott meg, vajha egyszer ott is barangolhatnék. Ez a vágyam teljesült, amennyi- 

 ben 1914 nyarán tett szerbiai utamon bőséges alkalmam nyilt a Mirocs -hegység- 

 ben geológiai kutatásokat végezni és a hegyi geológusnak minden örömét. és fára- 

 dalmát alaposan megízlelni. 



Előzetesen Eadovaxovic S. dr. szerb kir. egyetemi tanár Belgrádban 

 nagy előzékenységgel vázlatot adott nekem a mirocs-vidéki hajdani szénkuta- 

 tásokiól, amelyeket néhai Zsifkovic B. végeztetett. Habár az ezen vidéken 

 végzett bejárásaim rendkívül érdekesek voltak, mégis már előre jeleznem kell, 

 hogy várakozásaimban rendkívül csalódtam, amennyiben az egész területen 

 egyetlenegy valóban műre való széntelepet nem találhattam, sem a legszorgalma- 

 sabb utánjárással sem sikerült egyetlenegy növénylenyomatot vagy állati marad- 

 ványt találnom, amelyből a szénnyomokat tartalmazó kőzeteknek hovatarto- 

 zására biztos következtetést lehetne vonni. 



A ScHAFARZiK Ferenc dr.-nak «Az aldmiai Vaskapu-hegység geológiai 

 viszonyainak és történetének rövid vázlata» ^ című munkája mellé fűzött térkép- 

 ből látjuk, hogy a Kazán-szoros szerbiai partján közel Golubinye község aljáig 

 a gneisz és amfib(jlit építi fel a szerbparti hegységet. Lmen lefelé liászkorbeli 

 palák és homokkövek következnek, amelyeket azután Naszádossal (Tiszovica) 

 szemközt a Veliki-Slirbec hatalmas tithonkorbeli mészkövei födnek. Ez a mészkő- 

 letelepülés a szerb parton Üj-Asszonyrét (Üj-Ogi'adena) alatt ér véget, azután 

 ismét liászlerakodmány következik, amely az Ó-Orsovával szemközti Tekia 

 vidékén csillámpalával és gneisszal határos. 



Radovanovic dr. szerint az említett tithonkorbeli mészkőlerakod- 

 mány még a Mirocson át Berza palán kára vezető kocsiúttól jó messze északra érne 



» Földtani Közlöny XXXIII-ik kötet, 7-9. füzet. 



