'2S'2 BENE GÉZA 



nek számos pontjáról nagyszerű kilátás nyilik a Dunára és a magyar határliegy- 

 * ségre. Ez a hajdan jó út ma teljesen el van hanyagolva, úgy, hogy a csillámpala- 

 sziklák nagy útszakaszokon a lerohanó vizektől kimosva meredeznek ki a néha 

 árokszerű útból. Ennek folytán ez az út most csak lóháton járható, csekély teherrel 

 pecüg csak könnyű létrás szekéren. 



A csillámpala itt épúgy mint Golubinje helység tájékán általában a DDNy — 

 ÉÉK csapást követi és többé-kevésbé meredeken (40°— 60°) Ny-felé dől. 



A Porecska torkolatához közel az ezen folyóval egyesülő Gradasnica-patak 

 jobbpartján lévő hegynyulványra gyalogút visz fel, amely az előbb leirt 

 úttal a szerp3ntinákon túl a laposabb hegyháton egyesül. Ezen útegyesüléstől 

 K-felé, kb. 300 m távolságban legelőször tüünek fel az út leásásában a liászpalák: 

 szennyes-barnás, szürkés, porhanyó agyagpalák, amelyek a transzverzális rétegzés 

 folj^tán kömiyen széthullanak. A Plocsa 548 m tengermagasságú kúpja szüi-ke, 

 kevés rétegzést mutató mészkőből áll, mely valószínűleg azonos a tovább É-ra 

 fekvő, Eadovanovic dr. által tithonkorúnak ismert mészkővel. Amikor első 

 t áj ékozókirándul ásómon Golubinjéra lementem, a kocsiútnak a Plocsa körüli 

 kanyarodását egy, az erdőn keresztül vezető ösvényen vágtuk el, amelyről a 

 Velika-Golubinjszka-reka túloldalára lehetett látni, és megállapítottam, hogy ott 

 a ritkult erdőben szintén a mészkőszirtek meredeznek ki, tehát a nagy mészkő- 

 masszivum (melyet Eadovanovic dr. Miroc-tól É-ra végződőnek vélt) egy 

 sávban itt még D-felé folytatódik. Ugyanezen alkalommal Golubinje felé a Kosiste- 

 hegygerincen végig a Dunához vezető utat követtük, amidőn megállapítottam, 

 hogy ez az egész út muszkovitos csillámpalán átvezet, amelynek főcsapása D— É 

 és amely nyugat felé dől. 



Közvetlenül Mirocs helység előtt, hol a kocsiút lankásan ereszkedik le a 

 helység bejárata felé, a palával váltakozó homokkőrétegek az út közepén jól 

 láthatók. Csapásuk itt l'»0°, dőlésük Ny-felé 40°. 



Ez a homokkő mállottabb felületein világosbarna, rendkívül szívós, apró- 

 szemű kőzet, mely kagylósán törik. Makroszkópos vizsgálat szerint főalkatrészei 

 többé-kevésbé legömbölyödött szürke kvarcszemek és élénken csillogó muszkovit. 

 A kőzet tömegében itt-ott hólyagos likacsok láthatók, melyeket sárgás limonitos 

 agyag bélel ki. A kvarc benne részint közel ellipsis alakú szemekben, részint 

 egymásba átfolyó (arkozás) darabokban van. A kőzet sósavra nem reagál: meszes 

 alkatrészeket nem tartalmaz. A Mirocstól D-re fekvő vidéknek bejárásánál meg- 

 állapítottam, hogy az 1:75000 mértékű részlettérkép, illetőleg a Eadova- 

 novic dr.-tól kapott erre vonatkozó másolat hibásan vázolja a Velika reka 

 főpataknak jobboldali hozzáfolyásait képező patakok fekvését. E'-^en patakoknak 

 helyes fekvése a következő. A Veliki-Greben-hegyvonulatnak Sztrnjak 498 és 

 426 tengermagassági pontjaitól keh^tre egy-eg}^ eredő árka van a S u t i-p o t o k- 

 nak. Ettől a pataktól D-re fekszik a C r a c u-r e u-hegygerinc. Ettől tovább 

 délre K a z a n s z k i pótok két hossz ú m ell ékvölggyel, melyeket 

 baloldali ós jobboldali K a z a n ?« z k i pótok nak fogunk nevezni. 

 Erre D-feló ismét egy névtelen gerinc és azután ettől D-re a M i h a i 1 o w-potok 

 következik, melytől D-re a Ko s z a-S e r p i' c-hegy gerinc vonul Ny-ról K-felé. 

 A Kosza -Serpectől délre van azután a két E e c s i c a-p ótok (niala és velika). 



