ADATOK SZERBIA ÉSZAKKELETI RÉSZÉNEK GEOLÓGIÁJÁHOZ. 253 



Továbbá az ezen vidékre kirándulóknak fontos tudni, hogy az az út, amely 

 a részletes (1:75000) térképen a Velika-reka-patak mentében van ábrázolva, 

 tk. nii:c3 és a mirocsi lakósok tanúsága szerint soha nem is létezett és a V e 1 i k a- 

 r e k a-p a t a k völgye maga a Kosz a-S erpec tájától fölfelé 

 járhatatlan, vagyis legalább csak nagy nehézségek között járható, mert 

 ez egy erdővel borított sziklás vadon. A régi ZsiFKOviTS-féle kutatások az 

 említett mell ék völgy ékben feküsznek és bejárásukat úgy végeztem, hogy előbb 

 a Veliki-Greben-gerincen végigmentem az illető patak eredő árkáig, azon végig 

 )e a völgybe, onnan a szomszédos völgyet egy gerinc átkelésével értem el, majd 

 a Veliki-Grebenre ismét fölmászva menteni azon végig vissza Mirocsra, míg a 

 második kirándulásnál a Kosza -Serpecen végigmenve a Vehka-reka-völgyébe 

 ereszkedtünk le, onnan ennek a völgynek baloldalán a Vezurin (458 m) magas- 

 latára és a Kraku-lungon át mentünk ismét Mirocsra. A Kosza -Serpec végén, 

 a Vezurinon és a Kraku-lungon egyes nagyobb rétek teiülnek el, ezeken a ponto- 

 kon szállásokat is találni, de ezen tájak kivételével az egész vidéket nagyobbrészt 

 úttalan, rengeteg 'bükkerdők borítják. Ebben a rengetegben egy ingoványos 

 tájon, a baloldali Kazanszki-potokban egy nagy farkasnak kétségtelen nyomait 

 is találtuk. 



A kutatótárókat, sajnálkozásonu-a, kivétel nélkül teljesen beomlott álla- 

 potban találtam. 



A Veliki-Greben-hegygerincen végigvezető úton a barna liászpalák mállá- 

 sából keletkezett kávébarna agyag látható, mely az ottlétemkor volt esőzések 

 következtében erősen fölázott volt, egyes nagy tócsák ezen agyagnak vízáthatlan 

 voltáról tanúskodtak. A gerincúton körülbelül 3 km. távolságra D-felé menve, 

 azután keletre a Suti-potok egy eredő árka mentében mentünk le és ezen völgy- 

 ben, körülbelül 360 m tengermagasságban egy 4^ 5° irányba hajtott volt táró 

 omladékához jutottunk, melynél egy ismeretlen vastagságú széntelepnek ki- 

 búvása látszik. A szén födüje szürke, kissé gyúrható, tapadó anyag, a szén maga 

 palával és agyaggal dúsan áthatva rondított, feküje a patak mocsaras hordaléká- 

 val van elfödve. Ez a táró állítólag 27 m hosszúságra nagyjában a szén csapását 

 követte. Eadovanovic dr, vázlata szerint a telep két padból állt : 0'75 m 

 fedőpadból, 0*5 m meddő palaközpadból és l'O m vastag fekűpadból. A patak 

 balpartján egy másik táró volt, melyiiek nyoma már alig látható. Körülbelül 

 50 méterrel a patak mentében lejjebb egy vastagságában meg nem állapítható 

 szénkibuvás szintén 4^^ csapássaj látható, körülötte durva kvarcbrecsiák mogyoró 

 nagyságig menő kvarcszemekkel és durva kvarcos homokkő található. Iimen 

 a pataknak egy jobboldali mellékárkán 100—120 méterre fölmenve, annak bal- 

 partján ismét egy kb. 3 m hosszú, beomlott táró, melynek talpában állítólag 

 szén lett volna. A táró homokkőVjen van hajtva, de ennek fekvése sem itt, sem 

 a patak medrében nem észlelhető. 



A Kazanszki-potok jobbpartján egy 16'^ 10° irányban hajtott volt táró 

 omladékát látni. Az idő zivatarosra változván, a barometrikus magasságmeg- 

 határozás lehetetlen volt. A táró omladéka mellett a palák csapását 20*^ 5°-al 

 mértem, a dőlés DNy-felé 58°. A táróval szemközt egy kis palás szénhalom fekszik, 

 tiszta szén seholsem látható. Ha innen kb. 100 méterre a patak mentében lemé- 



