254 BENE GÉZA • 



gyünk, ismét egy táró omladékához jutunk, amely állítólag 17 m hosszú volt; 

 az omlás 20*^ 10° táróirányt mutat. Kőzet szálban itt nem látható, az omladék 

 körül sok kvarcos homokkődarab fekszik. Ez a táró állítólag a 16-ik méterben 

 szenet tárt volna fel. 



A patakmeder járhatatlan voltii miatt innen a Suti-potok és Kazanszki- 

 potok közötti Cracu-reu nevű nyeregre másztunk, azon messze végigmenve, azután 

 ismét a Kazanszki-potok alsó részébe ereszkedtünk le, hol azután ismét egy, és 

 pedig állítólag 9 m hosszú és szenet föltárt táró omladékához jutottunk. A táró 

 mellett a jól rétegezett kvarcos homokkő csapása 9*^ 10°, dőlése DNy-felé 68°. 

 Közel ezen táró alatt még egy másik beomlott táró van, körülötte földes, palás- 

 agyagos tömegek mindent eltakarnak. A baloldali Kazanszki-potok legalsó végé- 

 ben durva, brecciás homokkövek sziklákban meredek fekvésben láthatók. Itt a 

 patakok egyesülésénél egy rövidke táró a balparton és szintúgy egy a jobboldali 

 Kazanszki-potok balpartján, teljesen meddő homokkőben, 2 — 3 m hosszúságra 

 hajtva. A jobboldali Kazanszki-potokban ezen táró fölött, a patak medrében 

 a durva homokkő és breccia csapását 3'^0°-al, ÉNy-felé irányult dőlését pedig 

 16°-al mértem. 



A Michailow-potok felső részében ismét egy teljesen beomlott tárónál 

 voltunk, melynek omlása egyenesen D-felé mutat. Radovanovic dr. vázlata 

 szerint ez a táró egy állítólag 3 m vastag széntelep csapásában haladt, melyet 

 egy DNy— ÉK csapású, meredeken DK-felé dűlő vető vágott el. Az omladék 

 előtt egy palával rondított szenes halom fekszik. A Mala-Eecsica-völgy jobb- 

 oldalán, Lespic nevű tájon, 7^3° irányban, a homokos pala csapásában, amely 

 D-felé 40° alatt dől, egy beomlott táró van hajtva. A palában vékony, palás- 

 szenes zsinórok láthatok. Ez a táró állítólag 17 m hosszú volt és egy palás vastag 

 középpaddal két padra osztott, összesen 1 m vastag, tisztátlan széntelepen haladt. 



Ezen ponttól a Mala-Recsica-patak medrében kb. 150 méterrel fölfelé 

 menve, a patak balpartján 8^ csapású, ÉK-felé 60° alatt dűlő agyagos-csillámos 

 szürkés palák között egy kb. 0*5 m vastag szénkibviváshoz jutottam. 



Ez a szén porhanyó, legnagyobb része fekete földes koromszén, melyben 

 egyes acélszürke szénrétegek, azonkívül itt-ott piritlepedékek is láthatók. 



Az előzőket összefoglalva, látjuk, hogy összesen 10 kutatótáró omlását ós 

 egy szénkibuvást találtam. A kutatótárók közül egy sincs fönntartva, holott ezen 

 erdős vidéken, hol a fa ott rothad el, ahol tenyészett, tehát semmi értékkel sem 

 bír, ós egyes, legalább a tényleg szenetföltárt tárók igen csekély költséggel nyitva 

 tarthatók volnának. Ily viszonyok mellett itt is, mint s o k m a g y a r o r s z á g i 

 kutatóterületen, azt tapasztaltam, hogy az érdekelt kutatók zsákban 

 akarnak macskát eladni, nagy naivsággal azt hivén,. hogy akad olyan nagytőkés 

 vállalat, amely anélkül, hogy az eladó kinuitathatná, hogy portékája — ezen 

 esetben kutatási területe — tényleg ér-e valamit. l)ele fog menni egy kockázatos 

 üzletbe. Már pedig ilyen esetekben hiába mondják el nekem, hogy ebben és abban 

 a táróban ez meg az volt, ha a bejárásnál nem látok semmit, szakvéleményem- 

 ben csak ez a semmi fog kifejezésre jutni és az üzletből sem lesz semmi. De a 

 kutatás föntebbi módja abban leli magyarázatát, hogy igen sokszor a bánya- 

 műveletekhez egyáltalában nem értő egyének foglal- 



