ADATOK SZERBIA ÉSZAKKELETI RÉSzÉNEK GEOLÓGIÁJÁHOZ. 255 



kozn akku tatásokkal, a kik a kutatási területért érdeklő 

 félről — talán sok esetben, de nem mindenkor jóhisze- 

 műen — f ö 1 1 é t e 1 e z i k a z t. hogy majd az fogja a f o n d s p e r- 

 d u e s költségen újból nyitni a kutatónak állítólagosán 

 nagyszerű föltárásait! 



A kutatóknak ezt az illúzióját minden alkalonnual igj^ekszünk alaposan 

 eloszlatni. Ezen véleményem szerint nagyon is alkalomszerű kitérésemért, 

 amely nemcsak a szerbiai viszonyokra vonatkozik, olvasóim elnézését kérve, 

 voltaképeni tárgymikhoz térek vissza. 



A leírt kutatások bejárása után annál is inkább szükségesnek tartottam 

 a valószínűleg liászkorbeli rétegeknek lehetőleg mélyebb tagjait a Dunához közel 

 szemügyre venni, mert Kadovanovic dr. velem előzetesen közölte, hogy ő 

 a mirocsi liász alatt, a Dmiánál k a r b o n rétegek jelenlétét gyanítja és mert 

 MiLOJKOviTS ny. bányafelügyelőtől nyert információ szerint Hall berlini egye- 

 temi tanár ^ Golunbinje táján még egy szénkibuvást is látott. 



Ezen célra Mirocsról egyenesen E-felé, a Galubinjszka-glavica felé men- 

 tünk, ezt megkerültük és annak északi oldalán a Mala-Golubinjszka-reka völgyé- 

 ben és ezen végigmentünk le a Dunához. Ezen az utamon, mely a Golubinjszka- 

 glavicáig mezőkön vezet végig, melyeken át K-felé nagy távolságra nyilik kilátás, 

 láttam, hogy — mint a részletes térkép is helyesen ábrázolja — a Kavna-reka 

 és a Dubosnica -reka a mészkőhegységbe vájt -vak völgyek. A mirocsi palák és 

 homokkövek a lapos gerincet fedő alluvialis és diluvialis (?) agyagokból a Golu- 

 binjszka-Glavicánál lépnek ismét a külszínre. A Mala Golubinjszka-reka völgyén 

 végig ezen rétegek mindenütt természetes föltárásban láthatók. Itt általában 

 a palákat láttam túlsúlyban, homokkő különösen a völgy legalsó, a Dunához 

 közeli szakaszában lép föl. 



Megállapítottam azt is, hogy ezen a tájon a palák legnagyobbrészt sokkal 

 kvarcdúsa bbak, mint a Mirocstól D-re fekvő völgj'^ekben és hogy itt azok a kávé- 

 barna agyaggá málló palák, amelyek különösen a Veliki-Greben-gerincen lépnek 

 föl, itt majdnem teljesen hiányoznak. A Mala-Golubinjszka-reka völgyében látott 

 palák túlnyomóan kékesszürke, némelykor feketésszürke, kvarcos palák, melyek- 

 nek főalkatrésze a k va r c és a m us z ko vi t. Több ilyen pala tüzetesebb szem- 

 ügyrevételével azt a benyomást nyertem, mintha e z e k n a g y n y o m á s 

 alatt ki V o 1 n á n a k h e n g e r e 1 V e. Hogy mily óriási mérvben zavartak 

 ezek a kőzetek az kitűnik azokból a dőlésekből és csapásokból amelyeket a 

 völgy mentében egynéhány egymástól messze eső pontokon mértem. 



A Golubinjszka-glavicától É-ra fekvő 592 m t. m. ponttól DNy -felé futó 

 eredő árokban: 4'' 13° est pás, 80° D ezen eredő árok vége felé: 0*^ 10° cs pás, 

 65° Ny. 



Ezen ároknak a szomszédossal történt egyesülése alatt : 



csapás . dűlés 



22^5° 42° É 



^ Itt valószínűen tévedés forog fenn : a <(Geologen Kalender» 1911 — 1912. évfolya- 

 inában három Hall van fölsorolva, de egyikök sem berlini tanár: az egyik transvaali, a má- 

 sik mexicoi, a harmadik minnesotai. 



