/VDATOK SZERBIA ÉSZAKKELETI RÉSZÉNEK GEOLÓGIÁJÁHOZ. ZO / 



mellett egészen Ciganszko-szelo közelébe nagyjában DDK— EÉNy, azután 

 DNy-felé fordul Nerisnicánál, azután egy nagy kanyarulatot képez Kucsevóig 

 (Gornji-Iíi'usevica), onnan kezdve iránya ismét nagyjában DK— ÉNy egészen 

 Klenjéig, honnan egyenesen É-felé fordul és Veliki-Gradistjénél a Dunába ömlik. 

 A folyó jellegét a Pek-Dul>oka táján veszi föl, hol völgye kitágul és ahol a folyása 

 lassabbodik, mi mellett ártere roppant kőzethordalékokkal telt. A széles völgy 

 Neresnicánál összeszűkül, azután ezen helység alatt ismét kitágul. Kucsevo- 

 t ó 1 kezdve a folyó egy kréta mészkövekben áttört szorosban folytatja útját, 

 mire Szénához közel a völgy mindkét oldalát muszkovitos csillámpalák képezik. 

 A szenai szoros alatt a folyó a hegységből kilép és Misljenováctól kezdve egy 

 széles és termékeny völgyben folytatja útját a Dunáig. 



Ottlétemkor 1914 tavaszán Szénán egy részint franciákból, részint szerbek- 

 ből álló vasutmémöki kirendeltség a Pozsarevácról Majdanpekre vezetendő 

 vasútnak nyomkitüzésével foglalkozott. 



Elsőízben Szénáról kocsin mentünk Kucsevón át Kucsajnáig, onnan egy, 

 a diluvialis agyagban rettenetesen fölázott szekérúton a Bacs-magaslat déli olda- 

 lán fel a Ki'szt-hegy tetejére. Útközben a parlagon heverő majdankucsajnai 

 bányászat félig romban heverő épületeinek szomoiTÍ látványa terült el alattunk. 

 A hegygerincen, melyre utunk fölkapaszkodik, nemsokára murvás diorit és fölötte 

 valószínűleg jurakorbeli tűzköves mészkő jelenik meg. Ezen két kőzet határán 

 régi horpáknak egész csoportja látható. Tovább nyugat felé a rossz szekérút 

 az erdőben szürke mészkövön át szerpentin ákban kanyarog iöl a Krszt-hegy- 

 gerincre. A Govedamica (449 m) csúcs alatt a most DNy-felé vezető kocsiúton 

 nemsokára barnás homokkövek és palák málladéka jelenik meg. Ezután a kocsi- 

 utat elhagyva, gyalog megyünk KI a d uro vo felé és ezen helj'ség legkeletibb 

 házaihoz közel a Kladni-potok nevű völgyecskébe jutunk. EzzeJ elértük a hajdani 

 HoFFMAXX-féle szénkutatások vidékét, de sajnos, nyitott, járható műveletet 

 itt sehol sem találunk. A KI adni -pótokban egy táró omlásához jutottunk, amely 

 9*^7° irányban volt hajtva. Előtte a kis patak túloldalán egy igen tisztátalan, 

 palával rondított szénnek kis halma fekszik. Egy néhány lépéssel tovább a patak 

 mentén lefelé menve szürke homokkő és agyagos pala rétegein 3*^ 6° csapást és 

 30° északnyugati dőlést mértem. Ebben a táróban IVIilojkovits felügyelő 

 szerint állítólag egy 1 m vastag telep volt föltárva. A patak mentében, alig 200 mé- 

 ternyire lefelé menve, ugyancsak annak balpartján egy az előbbiéhez hasonló 

 irányba másik táró omladékához jutottam, amelynek hányója teljesen kJoritos 

 kristályos palából áll. Ezen táróval szemben a kloritpala a patak patjában 

 is látható. Tehát kétségtelen, hogy azok a karbonrétegek, amelyekben a felsőbb 

 táró vájva volt, közvetlenül a kloritpalán feküsznek. Innen délnyugati irányban 

 a Kladni-potokkal felső részében majdnem párhuzamosan futó Csungarszki, vagy 

 Csungureszki -pótok völgye felé mentünk. A két völgyet egymástól elválasztó, 

 lapos dondjnak déli oldalán Lezics Eadoszlavnak akácfákkal körülvett szállása 

 alatt egy nagy rét terül el, amelyen már messziről látni egy szürke hányót. A hányó 

 fölött egy HoFFMANN-féle akna volt. A hányó anyaga legnagyobbrészt por- 

 hanyó szüi'ke pala, kevés homokosabb és kvarcosabb részekkel és imitt-amott 

 egy blackband darabbal, amelyből a hányó közelében egy kis halom is van össze- 



Földtani Közlöny. XLVI. köt. 1916. 



18 



