ADATOK SZERBIA ÉSZAKKELETI RÉSZÉNEK GEOLÓGIÁJÁHOZ. 259 



A HoFFMANN-féle táró, annak mély bevágása szerint ítélve, 10'^ 7° irány- 

 ban volt hajtva. A táró beomlott szájánál kvarcos brecciarótegen 23*^ csapást 

 és 50° Ny-felóeső dőlést mértem. Erre a brecciára vékonyleveles pala ós finomabb- 

 szemű homokkő települt. E^i a táró állítólag 30 m hosszú volt és több vékony 

 széntelepen kívül egy 1*80 m vastag szóntelepet tárt fel, amelyben összesen l'O m 

 vastagságú tiszta szén volt. A táró szájánál nagy darabokban oly szilárd homokkő 

 és breccia van összeomolva, hogy érthetetlennek látszik, hogy miért nem lett 

 volna ez a táró az annak 4 — 5-ik méterében föltárt, állítólagos vastag telepig 

 föjiiitartható? A szemmellátható viszonyok mellett bennem ez a beomlott, szilárd 

 kőzetekben hajtott tárószáj azt a benyomást keltette, mintha ez szándékosan 

 lett voFua beomlasztva. Ezen táróval szemközt, a patak jobbpartján a homokkő 

 csapását 23'^ 12°-al mértem, dőlése Ny-felé 50°. Ebből a táróból az említett tele- 

 pen állítólag egy méljátést kezdettek a dőlés mentén, amely azonban az őrház 

 melletti vízér vizének beömlése miatt nem volt folytatható. Később ebből az árok- 

 ból egy rövid tárót hajtottak ezen mélyítés felé. A HoPFMANN-féle tárótól 

 a patak mentében fölfelé menve még két táró tárható a patak két oldalán. Ezek 

 között, a patak medrében a homokkő csapását 0'^ 2°-al és keletfelé eső dőlé- 

 sét 50°-al mértem. A rétegek tehát itt egy antiklinalist képeznek. 



Az említett HoFFMANN-féle tárótól a patak mentében lefelé, az őr- 

 házhoz közel, a jobbparton még egy pár tárónak omladéka, illetőleg horpája 

 Játható, melyek előtt meglehetős nagy, kiválólag szürke palából álló hányók 

 terülnek el. Ezek a tárók észak felé, körülbelül az előbb említett akna felé voltak 

 hajtva. A legalsó tárótól kb. 200 m lefelé mért távolságban, a patak mindkét 

 oldalán vörös palák jelennek meg, amelyek teljesen olyanok, mint az anina-vidéki 

 és domány-vidéki alsó perm palái. Eíek a parmipalák nagyjában konkor- 

 dánsan feküsznek a karbonhomokköveken ós palákon ; a jobbparton itt a parm- 

 palák csapását 20'' 5°-al, DNy-felé eső dőlését 30°-al mértem. E^en túl az Oszi- 

 pavnica-völgy mindkét oldalát a pyrmipalák és az ezekkel többször váltakozó 

 vörös és szüike permhomokkövek képezik. A-í Oszipavnica-patakba egy E-ról 

 jövő kis patak, a Szlani-potok,ömlik. Ezen patakegyesülésnél a permipalák csapása 

 2'' 5°, míg a dőlés DK-felé esik és 52°. Itt a diaszpalák és homokkövek meglehető- 

 sen rendes településben messze föl a két hegyoldalon láthatók. 



A Szlani-potokban (kb. 210 ra tengermagasságban) ismét egy Hopfmann- 

 féle táró volt, amelynek azonban ma már nyoma is alig látható. A patak eddig 

 a pontig diagonális irányban aképen vájta ba ágyát a rétegekbe, hogy itt a perm 

 alatt ismét a karbonrétegek kerültek napfényre. Az itt karbonrétegekben hajtott 

 táró állítólag 45 m hosszú volt, kb. 25—30 cm. vastag széntelepaket keresztezett, 

 végül egy ily vékony telepan 30 m lapjs mélységig egy dőlőaknát mélyítettek, 

 amely azután teljes légpangás folytán be lett szüatetvo. Ejy néhány méterrel 

 tovább, a patak jobboldalán jól hasadozó, barnás agyagpalából számos növény- 

 lenyomatot gyűjthettem, malyek oly jó mígcartásúak, hogy határozottan k a r- 

 bon korbeli növényeknek ismerhetők föl. Milojkovits szerint ugyan- 

 innen kerültek ki azok a növénylenyomatok, amelyeket néhai Siaub Móric dr. 

 is karbonkorbelieknek határozott meg. A Szlani-potok torkolata alatt, a fővölgy- 

 ben, kb. 300 m-el tovább vöröses, kvarcos diaszhomokkövön 3*^ 5° csapást ós 



18* 



