ADATOK A MAGYARHONI FOSSZILIS RADIOLARIÁK FAUNÁjAhOZ. 271 



Cennilepsis Bappii. R. 



Míg a svájci jáspis 11 Cennilepsis fajjal van jellegezve, a magyarhoni 

 anyagból csak nÉ>gy faj ismeretes. Küst a 0. rappii fajt a svájci jaspison 

 kívül nz m'schlaui aptichusos palából említi, mint nem ritka alakot. 



Theosijringium primaevus u. sp. 



(III. tábla, 12. ábra.) 



Alakja nagyjából letompítottan ötszögű, melynek két pólusán egy-egy 

 nyúlványa van. A felső rövid tompa, míg az alsó hosszabb csőszerűén meg- 

 nyiilt lefelé hegyesedő és szitaszerűen lukacsos. 



Belsejében kamrákra való elkülönülés nyomai láthatók. Pantanblli 

 a Theosyringium AmaUaenei három kamarát vél találni (Pantanbli : contre 

 piceole concemerazioni). Rüst ezen fajánál szintén kamarák nyomairól be- 

 szél (Rüst: Andeutungen von Kammern). Nincsen kizárva tehát, hogy ezen 

 fajnál is a kamra felosztódás feltalálható lenne. 



E nem alakjai csiszolatban többnyire korongalakúak. Piüsr csak egy ala- 

 k<:)l említ a Theosyringium Helveticumot, melynek alakja nem korong, két nyúl- 

 ványa azonban ezen is eltérő alakú. 



E nemen belül Rüst elég nagy szabadságot enged meg, ami a munkái- 

 ban rajzolt egyénekből is kitűnik. 



Pontosnak tartja azonban a bipolárisan elhelyeződő nyúlványokat és 

 a lukacsok fellépését. Rüst e nem képviselőit az ilsedei koprolitból a west- 

 svájci titon-jaspisból, a szicíliai karbonból és gardanezzai neukomból említi. 

 A legközelebb álló faj a Th. Helveticum a titoni jáspisból ismeretes. 



Nagy stratigrafiai értéke ezek szerint nincsen. Az árvaváraljai anyagban 

 igen ritka. 



Theosyringium Amaliae Fant. 



Magyarországból csak a csernyei alsó liaszból volt ismeretes. A racsovai 

 anyagban igen gyakran a metszet vastagsága folytán egy másik egyén kepe 

 oly zavarólag hat, hogy hajlandók lennénk egy új négyágú alakot feltételezni 

 és csak több metszet ellenőrzése mellett lehet őket elkülöníteni. 



Theosyringiui)i prohoscideum. R. 



A titon kísérője, amennyiben eddig a cernajkai szarúkőből, a pfronti és 

 svájci jaspisokból ismeretes. A racsovai és hanikovcei kovában nem ritka. 

 Magyarországból eddig nem volt említve. 



Némi változás fellép azonban az árvaváraljai alakokon, amennyil)en 

 megfigyelésem szerint a középső korongalakú rész a két nyúlvány irányában 

 kissé megnyúlik és tojásdad alakú. 



