278 DE HOJNOS REZSŐ 



jedése. Az árvaváraljai és hanigovcei kőzet faunája nemcsak főbb vonásokban 

 egyezik meg, hanem úgy a nemekben, mint azok számbeli fellépésében — 

 néhány helji jellemző alaktól eltekintve — egymás mellé állíthatók. 



Egy szembetünű famiisztikai körülmény von határt a két kőzetféleség 

 köze és ez a Syhaerozoumok fellépése a hanigovcei vörösbarna kőzetben. 

 A hanigovcei anyagban a Sphaerozoumoknak vagy nyolc félesége van, ilye- 

 neket azonban Büst a«Beitráge zur Kenntniss der foss. Ba- 

 diolarien aus Gesteinen derJura» című mmikájában a svájci 

 titon jaspisokból mutatott ki, sőt Pantanelli a toscanai titon jáspisból is 

 említ. Bár az egyes fajokat nem különíti el, hanem csak összefoglaló néven 

 tárgyalja őket, mint S'phaerozoum species. Ez a nem a széthullott szivacs- 

 tükre emlékeztet és igen változatos alakú. Van közöttük tűvékonyságú, hol 

 a szárak közötti szög egyenlő, máskor a szárak megvastagodnak s végükön 

 bunkó vagy iveit kiszélesedés tapasztalható. Büst előbb emiitett munkájában 

 egy fényképet is közöl ezekről. A svájci csiszolat alapján az itt előforduló 

 S'phaerozoum fajok úgy alaki, mint más tulajdonságaikban teljesen megegj'^ez- 

 nek a sárosmegyei fajokkal- Igen valószínű tehát, hogy ezen kőzetek a legfelső 

 maimból, — titoni emeletből — valók. Bár Büst a doggerból is kimutatott 

 egyes Sphaerozoum egyéneket, ezek száma azonban elenyésző a titonban elő- 

 fordulókéhoz képest. Míg a lábatlani doggerban kb. egj cm^-nyi csiszolatban 

 három egyén van, a piszkei liászban kettő, adaig a svejci és a hanigovcei csi- 

 szolatokban 8—10. 



A kőzet korára vonatkozólag, Büst a juráról szóló művében Arv? váraljáról 

 neocomot és középső malmot említ, ez utóbbit azonban Hantken professzor 

 kétségesnek jelzett. A kőzetet azonban, mint világosszürke meszet a neocomból 

 (Paleontographica XXXI. 274. oldal), majd mint sűrű vörös meszet a középső 

 maimból írja le. Van azonban utalás a felső maimra is, amennyiben K. M. Paul:1 

 «Die Karpathenspndstein und Klippenbildimgen zwischen dem Gebirgszuge der 

 Arvaer Magura mid dem Árva flusse von Tordossin bis Árvaváralja», című mun- 

 kájában ugyanis a Bacsovavölgy geológiájáról annyit mond, hogy látszólag a 

 legfelső Maim van képviselve. K. M. Paul ugyanis ezeket mondja : «D o c h 

 scheiiien die grauen Hornsteinkalke der Podbjelor- 

 klippe, sowie die rothen Hornsteinkalke welche ini 

 Bacsowathale die Neocommergel unterlagern, und 

 welche mit dem rothen Aptichen kaikén von St. Veit 

 bei Wien petrographisch grosse Aehnlichkeit habén, 

 die höheren Malmschichten zu representierem. Ezt 

 A geológiai feltevést megerősítik a radiolariák is, amennyiben az előbb említett 

 Sphaerozoumokon kívül még más nemek és fajok is a titonra utalrok. Igen jól 

 felhasználható ellenőrzésül a Szt.-Lászlói, cernajkai és svejci titon faimája. A c e r- 

 n aj kai (Szerbia) titonból Büst a következő fajokat említi: Caerwspliaera 

 pachiderma B.*, Staurosphaera antiqua B.*, Triactoma titonicum B., Rhopalastruvi 

 nudum B.*, Rhopalastrum ttű)ei'osum B.*, Theosynngium prohoscideum B.*. 



^ Verhandhingen der K. geologischon Reichsanstalt (Wien, 1867.). 



