h2.) 
J 
volt nevelőjének neve: BuBIcs ZSIGMOND, a jótékony, hazaszéerető, tudós és 
művészet kedvelő kassai megyés püspök. Herczeg ESZTERHÁZY PÁL is vágyódott 
a esaládi élet édes örömei után, de a sors nem kimélte meg annak keservei- 
től. Első nejétől, TRAUTTMANNSDORF MÁRIA grófnőtől, a mostani családfő édes 
anyjától, megfosztotta a halál nyolcz évi boldog házasság után, mire CRoY- 
DÜLMEN EuGÉNIA herczegnővel új frigyre lépett, melyet azonban a halál szin- 
tén tíz évi boldogság után szétszakított. 
A jó, a nemes, a munkás főúr már életében arathatta fényes tevékeny- 
ségének gyümölcsét. A király szerette és ismételten kitüntette, még az arany- 
gyapjuval is ; a haza tisztelte; megyéje rajongott érte és halálát nem csak 
fiai siratták meg, hanem a legalantasabb cselédje is! Társulatunk is örökké 
fenn fogja tartani emlékezetét ! Dr. SrauB MóRgicz. 
D: TRAXÉER LÁSZLÓ: 
(1864—1898.) 
1587-ben ismerkedtem meg a kitünő fiatal emberrel, kinek emlékét 
most a következőkben akarom megörökíteni. Az említett évben figyelmeztetett 
engem azokra a fosszil növényekre, melyek Munkács környékén előfordul- 
nak. Dr. SzápgczxY GyuLA tagtárs úr társaságában el is indultam még az év 
nyarán és a meddig ott tartózkodtunk, dr. TRAxLER LÁszLó hű vezetőnk, 
buzgó munkatársunk volt. Neki köszönhetjük, hogy a m. kir. földtani inté- 
zet phytopalaeontologiai gyűjteményébe egy kis érdekes hazai ősvilági flórát 
tehettem le, melyben különösen két példány általános érdeket keltett föl. 
Az egyik a Dicksoma punctata STEG. sp., a krétaflóra egyik nevezetes tagja, 
melynek harmadik neocom lelethelye éppen Munkács környéke ; a másik 
pedig a Phoenicites borealis FRIEDR., az élő datolyapálma közvetlen elődének 
egyik csinos példánya, melyet TRAXLER úr nekem 1888-ban küldött be és 
melyet öt évvel ezelőtt Szászországból FRIEpRIcH P. ismertetett meg, és 
pedig alsó oligoczenkorú lelethelyről, mig a hazai felső miocsenkorú és 
pedig előfordulásának addig egyedüli felső miocsen lelethelye. 
Közös kirándulásainkon kellett tapasztalnom, hogy fiatal barátom, ki 
akkor a gyógyszerészeti doctorátusra készült, a mit 1888-ban el is nyert, 
különösen vonzalommal viselkedett a természet iránt ; olyan tájékozottságot 
tanusított, mely nyilvánvalóvá tette azt, hogy már régen bebarangolja Mun- 
kács szép hegyeit és völgyeit. 
De ugyanazon alkalommal, midőn fiatal barátommal jártam és kala- 
k V. ö. Földtani Közlöny XX. az 5—15-, továbbá 14—22 és végre 174—182-ik 
lapon. 
18 
