21 
gából állanak. A közet forrasztócsővel hevitve megváltoztatja színét, a benne 
levő moszat pedig nem, vagy csak akkor, ha a hevítést még folytatjuk ; 
különben a flysceh homokköveiben és márgáiban sok szénrészecskét lehet 
találni; de ezek nem származnak a fucoidáktól. Fucns a flysch lényeges 
részét iszap és mélytenger képződményének tekinti, hogy kerülhettek volna 
oda fucoidák ? Még föltéve azt, hogy a moszatok a parttól elszakíttatva és 
a víz által elsodortatva, a nyilt tengerben elsülyedtek, még akkor sem 
lehetnének a flysch typikus és jellemző, azonkivül egészen meghatározott 
kőzetekhez kötött zárványai. A moszatok, melyek az M. Bolca eocaen palái- 
ban és Radoboj miocaen márgáiban láthatók, épp úgy mint a többi növény- 
maradvány lapos, gyakran vékony szénréteggel bevont lenyomatok alakjában 
tünnek föl, ellenben a flysch-fucoidák többnyire nem a réteglapon feküsz- 
nek, hanem a kőzetet átnövik, nem laposak, hanem megtartják testük ere- 
deti alakját ; sohasem mutatnak szénnyomokat, hanem mindig világos vagy 
sötét-zöld egészen feketés iszapból állanak, mely megegyezik a szilárd flysch- 
padok közé beékelt puha márgapalával. 
A kisérlet tekintélyének tulajdonítandó, hogy NarHonksr állítása sok 
hivőre talált ; sőt A. ScHENK egyáltalában a phytopalaeontologiai irodalomban 
szereplő moszatok legnagyobb részét, a echondriteseket jedig végkép ki- 
akarta a növényországból zárni ;!? de a későbbi kutatások bizonyítják, hogy 
SCHENK túlságos szigora nem volt helyén. 
NArHoRsTr-nak első ellenfele marguis DE SaAPoRra-ban akadt,!" de ez 
inkább a megkövesedés folyamatával, nevezetesen a félrelief (relief en demie)- 
félével foglalkozott, mintsem NATHOoRsT kisérleteivel és Gaupny!"7 is, ki DE 
JAPORTA művét a franczia geologiai társulatnak bemutatta, ez alkalommal 
annak védelmére 1s kelt. 
GauDpRY említi ugyan, hogy ama gipszlenyomatok, melyeket NATHORST 
a (omada féreg elágazó járatairól készített, sohasem mutatják a moszatok 
elágazásainak szabályosságát és az őskori tengerek gazdag állatvilága kö- 
veteli, hogy e tengerekben gazdag moszatflorát is tételezzünk föl, mely 
annak táplálékúl szolgált és így követeli az evoluczióról szóló tan 18. 
Ennek ellenében NaArHogsr megjegyzi, hogy ő egyáltalában nem 
tagadja a fosszil moszatok jogos létét ; így az észak-amerikai silurból 15me- 
retes Spenothallus angustifolius HAnL-t ő Svédországban megfelelő szín- 
tájban látta és ő nem vonja kétségbe, hogy ez igazi moszat volt ; de figyel- 
meztet arra, hogy a tengeri képződmények föltűnő túlsúlya mellett az 
ismeretes fosszil moszatok száma sokkal csekélyebb, mint az ismeretes fosszil 
szárazföldi növények száma, a mi csak azt bizonyítaná, hogy a moszatok 
sokkal gyorsabban fölbomlanak, mint a szárazföldi növények és így a 
kőzetekben nem hagyhatták hátra fölismerhető nyomaikat. 
1886-ban NarHogsr!? egy nagyobb tanulmányában a chondritesekről 
mondottakat újból ismétli és összefoglalja; de már egy évvel későbben az 
