23 
WeErss E. is nyilatkozott volna a flysch-fucoidák növényi eredete mellett, 
de közbejött halála miatt ide vonatkozó tanulmányairól már nem adhatott 
kimerítő közleményt.?! 
MEuwIEeR Sr. Saint-Lunaire (Ille-et-Villaine) mellett a tengerparton 
tett megfigyelései is érdekesek.?? Folyó, a tengerbe visszatérő víz az iszapban 
chondrites- és egyéb moszatokhoz hasonló mélyedéseket vájt és az ezekről 
készített gipszmásolatok még jobb képet adtak, mint a Nathorst-féle gipsz- 
másolatok. SrasprEsr F. tagadja, hogy a Grácz mellett előforduló devon- 
lerakodásokban található fekete részletek növényi eredetüek volnának. Ezen a 
homokkövek között levő fekete foltok átlátszatlanok, a mikroszkop alatt nem 
mutatnak növényi szerkezetet és még a fujtatólángjában sem égnek el.?? 
1889-ben jelent meg KRaAssER F. dolgozata," mely válaszul szolgáljon 
MAruuaxRD fentebb említett közleményére. 
KRASSER a bécsi homokkövek fucoidáinál nem talált szénkérget; 
ellenben a fucoida-test ép úgy mint a fucoidákat tartalmazó padok közvetlen 
fedőjét képező és Fucns szerint a féregjáratok kitöltő anyagát képező puhább 
márgákban egyenletesen elosztva vannak szénrészecskék. E márga, valamint 
a fucoid-test szálkái a forrasztó cső lángjában sötét szinezetüket vorosbarnává 
változtatják. Porrá törve és ásványsavakkal keverve, oldhatatlan, sötétszínű 
maradékot nyerünk, melyben a mikroszkoppal sötét csillámló, a maradéknak 
színt kölcsönző részecskéket látni, de ezen oldhatatlan maradék izzítás után 
sötét színét és vele együtt a csillámló részecskéket nem mutatja többé. Az iz- 
zítás alkalmával fejlődik szénsav ; a Schulze-féle reagens is bizonyit a mellett, 
hogy az említett részecskék szén és a sötét puha márga vékony csiszolata is 
mutatja a mikroszkop alatt, hogy benne a szénrészecskék egyenletesen vannak 
elosztva és KRASSER végül arra az eredményre jut, hogy a szenes anyag 
hiánya vagy jelenléte olyan fossziliákban, melyek eredetét más alapos okok- 
ból is föltenni lehet, nem bizonyít semmit az eredet mellett. 
NATHORST ?5 még ugyanazon évben értesítette levélben Fucus F.-t azok- 
ról az újabb kisérleteiről, a melyeket avégből végzett, hogy megczáfolja 
azokat az állításokat, a melyeket a férgek által az iszap felületén előidézett 
elágazások iránt régebben tett kisérletei ellen felhoztak. Ez alkalommal a 
tenger 30—40 fonalnyi mélységéből való iszapot tett nagy üveghengerekbe 
és kis négyszögletű aguariumokba. Az iszap felületét tengerviz borította. 
Már 20—30 percz múlva látható volt, hogy az iszapban levő férgek az 
üveg fala mellett levő iszapban minden irányban — merőlegesen és fer- 
dén — fúrták utjaikat, azonban, hogy azokat lefotográfozza vagy gipszszel 
leöntse, abban hosszasabb betegsége meggátolta. Hogy nem az üvegek 
falai kényszerítettek az állatokat merőleges irányt követni, kitünik abból, 
hogy az iszap középső részletében is voltak az elágazó, cserje alakú útnyomok 
és ezeknek kivezető nyilásai az iszap felületén sűrűen egymás mellett voltak 
láthatók; tehát az elágazás irányának tekintetében sem különböznek a 
