26 
A flysch-fucoidák neve alá egybefoglalja mindazon villásan vagy oldalt 
elágazó testeket, melyek sötétebb szinüknél fogva a flyscehmárga vagy — ki- 
csiny homok szinétől és chemiai minőségükben is különböznek e közetektől. 
A fucoidák a homokkőben, márgában és mészkőben fordulnak elő. Ha ezen 
kőzetek finomrétegűek, akkor majdnem valamennyi fucoida a rétegfelüle- 
ten ki van terjesztve, tömeges padokban azonban sem a pad felületével 
sem egymás között párhuzamosan nem feküsznek, hanem inkább szabály- 
talanúl elosztva és pedig olyformán, hogy néha merőlegesen fölemel- 
kednek. De ez ritka eset, többnyire igen változó, de nem túlságos nagy szö- 
gek alatt ferdén a rétegfelület felé feküsznek. Ott, hol a kőzetben fölegye- 
nesedve feküsznek, az egyes ágak még akkor is, ha sűrűen tömörülve 
nyalábokban állanak, egymástól mindig világosan el vannak különítve és 
az eddig ismeretessé lett tömeges anyagból még nem nyertünk tudomást 
arról, hogy egyes ágak egymást áthatolnák. A hol a réteg felületén kiter- 
jesztve feküsznek, gyakran előfordul, hogy oly tömegesen — két vagy három 
faj együtt — összesereglettek, hogy az egyes ágak egymást födik vagy 
keresztezik; de ebben az esetbeneis kimutatható az, hogy egymás fölött 
feküsznek, nem pedig az, hogy egymást áthatolják. A hol a fucoidák a réte- 
gekkel párhuzamosan feküsznek, ott testük merőleges irányban kevésbé 
széles mint a vízszintes irányban ; ezen különbség kisebb a ferdén emelkedő 
ágaknál és annál inkább apad, minél meredekebben állanak azok. Néha a 
Hysehben csak kevés fucoidát találhatni és abban az esetben talán mindig 
párhuzamosan a rétegességgel vannak a kőzetbe beágyazva; de vannak 
nagykiterjedésű lelethelyek, melyeken bámulatos mennyiségben fordulnak 
elő és a kőzetet majdnem egészen betöltik. Ha laposra vannak kiterjesztve, 
akkor a kőzet haránttörésén azonnal észreveszszük, hogy nemcsak a vélet- 
a kalapács minden ütésével új és velök befedett felületek feltárhatók. Az itt 
említettek elvitázhatlan tények és minden a fucoidák természetével foglal- 
kozó és e tényekkel ellenkezésben levő hypothesist ki nem elégitőnek kell 
tekinteni. 
NATHORST ég az őt megelőző szerzők szerint a nyalábalakú chondritesek 
fölfelé elágaznának és FucHs újabban megengedi, hogy ilyen esetek kétségen 
kívül előfordulnak, de szerinte többnyire tövükkel fölfelé volnának irá- 
nyozva ; azonban a museumok kézi példányain csak nehezen megállapítható 
azoknak felső vagy alsó széle és még künn a lelethelyen a legtöbb darabot 
nem a szálban álló sziklából ütik le, hanem csak a letört vagy leesett töre- 
dékeket szedik föl; azonkívül a település igen sok helyen annyira meg van 
zavarva, hogy nem mindenkor vagyunk abban biztosak, vajjon a felsőnek 
látszó felület eredetileg az volt-e a mint ezt Paur (Verhandlign. d. k. k. 
geol. R. A. Wien 1896. p. 311) is tapasztalta. 
A fölsorolt tények nem erősítik meg NATHoRsT véleményét, mely sze- 
