27 
rint a fölemelkedő fucoidák az iszapban fúrt féregecsövek, a rétegfölületen 
fekvő chondritesek pedig a férgek csúszó mozgásának nyomai volnának, 
melyek a fölemelkedő csövekből indulnának ki. Ennek folytán a rétegfölü- 
leteken fekvő chondritesek ama rétegfölületén, melyen keletkeztek barázdák 
ellenben a fölöttük levő fiatalabb és őket fedő réteg fölületén a barázdák- 
nak megfelelő duzzadások alakjában jelennének meg; pedig nem úgy van, 
mert itt is barázdákat alkotnak, minthogy a chondriteseknek igazi külön 
testük van, mely különböző az őt körülvevő kőözettől és ebből könnyen 
elválasztható. Ezen echondritesek barázdáit kitöltő anyag semmiben sem 
különbözik a fölemelkedő chondritesek kitöltő anyagától. Az ellenmon- 
dást itt talán így lehetne kikerülni, ha fölvesszük azt, hogy a vízszintesen 
kiterjesztett ehondritesek is eredetileg ép olyan féregcsövek voltak, mint a 
fölemelkedők, csakhogy az esetben a férgek az iszapban vízszintes irányban 
fúrtak volna; minthogy azonban ama járatok mind vakon végződnek, akkor 
egészen érthetetlen az, hogy miért fúrtak volna a férgek magoknak olyan 
járatokat, melyeknek útján táplálékra nem tehettek szert. Ezen következte- 
tés egyenesen lehetetlenné teszi NarHoRsr felfogását, de bizonyít FucHs-é 
mellett, ki ezen vakon végződő járatokban a peterakás telepeit látja. 
Továbbá, ha valamennyi fucoida úgyszólván földalatti járat volt, akkor 
elvárható az, hogy ott, hol sűrűen összetömörülve és egymásba tolulva a 
kőzetet egészen kitöltik, egymást keresztezni is fogják, mert nem hihető, 
hogy valamennyit egy és ugyanazon féregfaj egyedei egy és ugyanazon idő - 
ben fúrták volna. Ha mindjárt megengednők azt, hogy az egyforma fajok 
egyedei társas ösztönt követve, a peterakás fontos művelete közben egymást 
nem zavarták, akkor ezen engedményt semmi esetre nem fogadhatjuk e! 
olyan különböző nagyságú egyedeknél, mint a minőket a kis Chondrites 
intricatus-t és a nagy Chondriles affinis-t illetőleg föltenni kell. Végkép 
érvénytelenné válik azonban a magyarázat, midőn a vízszintesen fekvő 
chondriteseket gyakran közvetlenül egymás fölött fekve látjuk, úgy hogy 
egyes ágacskáik azon helyeken, a hol egymást keresztezik, mellékkőzet 
milyen csekély mértékben is áthatolnák. A fölhozott ellenvetések mind- 
egyike azonnal megszünik, a mint elfogadjuk azt, hogy a chondritesek igazi 
a flyschbe beágyazott növények. A többi között BeRrHonp G. (Über die Ver- 
theilung der Algen im Golf von Neapel. — Mitthlgn. d. zool. Station zu 
Neapel. III. 1882. p. 431) kutatásai Fucus és NATHORST hivatott szak- 
tekintélyei ellenében arról tanuskodnak, hogy a homok- és iszaptalaj a 
moszatokra nézve mégsem olyan veszedelmes, a fő az, hogy a hely nyugal- 
mat biztosítson; a flysch pedig, a mint ismeretes, sokszorosan váltakozó 
márga- és homokrétegekből áll és a mint már Fucns is állítja, a ripplemarks 
és driftszerkezet ritka előfordulása arra vallanak, hogy csendes tengerfené- 
ken keletkezett és így nem hiányoztak a moszat-vegetatio föltételei. FucHS 
