99 
kül megkísérlette a legkülönbözőbb flysch-fucoidákon. Ha a fucoidák ere- 
detileg üregek voltak, melyekbe fölülről vagy oldalvást a fiatalabb üledék 
finom iszapja beszűremlődött, akkor testük most vagy márgából állana, vagy 
rajta a települő tiszta agyag volna kimutatható. Egyik eset sem áll. Chon- , 
drites affinis chemiai megelemzéséből kitünt, hogy a fucoida-test egész 
anyagában nincs szénsavas mész, hanem főleg silicat, melynek basisai 
agyagföld, mész, magnesia, kali és natron és talán vasoxydult is tartalmaz ; 
a vas egy része mindenesetre mint oxyd önállóan jelen meg. Minthogy izzíi- 
tás alkalmával a test fekete színe eltünik, a szén jelenlétére lehet követ- 
keztetni. Hasonló eredményt mutatott ki már annak idején ScCHAFHAUTL is, 
ki a Trachgau egy chondrites márgáját megelemezte és GüMBEL (i. h.) is. 
E mellett különös figyelemre méltó az, hogy a márga agyagtartalmában 
mindazon elemek fordulnak elő, melyek a fucoida test silicatjait alkotják. 
A  chemiai elemzéssel teljesen egybevág a mikroszkopikus vizsgálat. 
Egyetlen egy esetben sem sikerült RorHPLETZ-nek a fucoida-testben kvar- 
czot vagy calcitot kimutathatni ; a lényeges alkotórészek víztartalmú silica- 
tok mikrokristálos halmaza, vasoxyd illetőleg vashydroxyd és carbon. Ezen 
alkotó részek elrendezése minden egyes csiszolatban bizonyos törvényszerű- 
séget mutat. A sötét részletek a silicat között igen finom por gyanánt van- 
nak elszórva ; de e mellett még durvább por is fordul elő, melynek eloszlása 
nem egészen olyan szabályos. Itt-ott fölismerhető, hogy e részletek tulaj- 
donkép harántfalu csövek voltak, a mint ez növényi sejtfonalaknál előfor- 
dul. Úgy látszik, mintha ezen csövek laza, többé-kevésbbé tág hurkú hálót 
és némileg a fucoida-test szenes vázát alkotnák. HK háló hurkaiban feküsznek 
a silicattömegek, melyek mintegy spékelve vannak a kisebb, sötétebb részecs- 
kékkel oly módon, hogy az elsők teljesen körülzárják az utóbbiakat. Ezen 
kis sötét pontok a legtöbb esetben úgy látszik vasoxyd- vagy vashydroxyd- 
ból állanak és az egész azon benyomást kelti föl, mintha valamely paren- 
chymaticus sejtszövet lumináit eleinte vasércz töltötte ki, mire a sejtfalak 
föloldódtak és helyüket silicattömegek foglalták el. 
Hasonló histologiai viszonyokkal találkozunk a Fucaceae és Lami- 
naricae nevű moszatok genusainál, mely moszatok az áthasonlításra szol- 
gáló külső parenchymaticus sejtszövetből s a kéregrétegből és egy belső bél- 
rétegből állanak, mely maga is parenchymaticus sejtszövet, melyet azonban 
vastagfalú, a szövet megszilárdítására szolgáló sejtfonalak hatolnak át. 
E szerint a fucoidatest szenes és elágazott sötét fonalait valamely bél- 
réteg szilárdító szövetének lehetne tekinteni, a bélréteg maga uralkodólag 
egyforma átmérőjü, elnyálkosodó falú, sejtekből álló parenchymaticus 
szövet; a kéregréteg azonban hiányzik, azaz nem kövesült meg. Ha azonban 
azon parenchymaticus szövet létezése kétségbe vonható, akkor a bélrétegből 
a sejtfonalak igen laza szövete maradna hátra és azt kellene fölvennünk, 
hogy ezen fonalak nyálban voltak beágyazva, mely nekik porczos minőséget 
