A számított hajlások Dana E. S. alapértékeiből vannak levezetve. Ezeken 
kívül még a következő bizonytalan alakokat sorolja fel a szerző : (15. 16. 3), 1973) 
A kristályok kifejlődésének tipusa leginkább hasonló a japáni antimonit- 
hoz, és a megfigyelt alakok közül 22 a japáni kristályokon is előfordul. 
A szalónaki antimonit a telérből való és nagy fokban már elváltozott ; jól 
kifejlett kristályok ritkák, rozsdavörös kéreg borítja, szintén többnyire 7 (343) 
piramissal végződnek. Az elváltozott anyag sárga, vagy rozsdavörösszínű főleg anti- 
monhidroxidokból áll, néhol valóságos pseudomorfosákat alkot antimonit után. 
A. szalónaki elváltozott antimoniton igen sok, egészen apró fényes kénkris- 
tályka ül; a nagyok is csak 2 mm méretűek, de ezek lapjai bágyadt fényűek, és 
ezeken néha víztiszta apró gipsz kristálykák ülnek, a kicsinyek nem érik el az 
1 mm nagyságot. A megmért kénkristályokon a következő alakok fejlettek ki : 
b. (010). co P oo DEZÖLLNSAB 
c. (001x. 0 P rég azta a 15 
e. (101). P co y. (112). 72 P 
u. (103). "s P co 4 (RAM a 15 
n. (0119. P co B.M Va ib 
v. (013). 75 P oo boltot E 
m. (1103. co P g. 1811. 8 BZ 
dosh b x. 133. P.8 
z. (135). "5 P 3 
A kristálykák habitusa többnyire gömbölyded, alakjaik és kifejlődésük meg- 
egyezik az érczek bomlásakor képződött kénkristályokéval. A kristályalakok 
közül a szalónaki kénre jellegzők az f. 1335) és g. (337 nagyon ritkán megfigyelt 
piramisok. A 
A szalónaki antimonit egy példányán fehérszínű calcitot és barytot figyelt 
meg a szerző; annak apró kristályait e. z 101121. — "2 R, emennek táblás kris- 
tályait c. (001). 0 P, m. (110. co P, I. (104). V4 P oo és d. (1025. Y2 P co alakok 
határolják. 
A grafitpalából Bányáról való friss, tömör antimoniton szürke kvarez-kris- 
tálykák mellett poralakú csinnobert is lehetett felismerni. ZIMÁNYI KÁROLY. 
(5.) SZTÁNCSEK ZOLTÁN: Adatok az Avas hegység eruptiv kőzeteinek ösme- 
retéhez. (Erd. mus. egylet orvos-termt. Értesítő 1896. 3. füz.) 
Szerző a Vihorlát-Lápos hegyvonulatnak D-i felében fekvő Avas-hegység 
neve alatt, geologiai és topografiai okok alapján nagyobb területet ért, mint 
a mennyit eddig értettek az irodalomban, és azt felosztja Siroki hegységre, Petro- 
sára és Kőhátra. 
Leírja a hegység déli részében a Lápos és Tur közötti vízválasztó gerinczen 
személyesen gyűjtött andesites kőzeteket, nevezetesen 1. dacítot Szélmezőről an- 
desin, augit, hypersthen, magnetit, kvarcz, elváltozott amphibollal, isotrop bazis- 
sal; 2. amphiból-hypersthen amdesit rhyolithot három különböző helyről, mely- 
nek üveges, perlithes sphürolithos fluidal szövetű, alapanyagában amphibol, 
labradorit, hypersthen magnetit van porphyrosan kiválva; és 3. a legnagyobb 
mennyiségben előforduló pyroxen-andesiteket. Ez utóbbiak között van közönsé- 
