1839 
fenék kavicsai két oldalukon kicsiszolódtak, úgy hogy az itt levő köveknek 
tulnyomóan két simított lapjuk és egy élük van. Ugyanezt EwyYs is közölte 
1878-ban, a londoni geologiai társulat Ouarterly Journaljában. Hogy az éles- 
kavicsok keletkezése, — mondja. NATHORsST, — semminemű összefüggésben 
sincs a jégkorszak jégtakarójával, azt már alig szükséges többé hangoztatni. 
NATHORST még bizonyítékot is ad. Ő ugyanis LINDSTRÖM-mel együtt fosszilis 
éles-kavicsot talált az eophyton-homokkőben Lugnasnál. Ha tehát az éles- 
kavics már a kambriumban is meg van, úgy most már a többi üledékes 
képződményekben is várható. S valóban, — hogy mindjárt az éles-kavics- 
korával is végezzek, — CHELrus megtalálta az éles-kavicsot a középső tarka 
homokkőben, az FEck"sehes Konglomerátban Radheimnél, Keleti-Oden- 
waldban. 
Legújabban, miként már a bevezetésben is említém, dr. KocH ANTAL 
Károlyváros mellett pontusi homokban fedezett fel éleskavicsokat. 
Igen elterjedtek a diluvialis éles-kavicsok, különösen az északnémet sík- 
ságon, Szászországban, Schleswig-Holsteinben, Jütlandban, Estlandban, stb. 
SIEMIRADZKI f az orosz-lengyel síkságon, Varsó vidékén az alsó diluviális 
görgetegek között talált dreikantereket. 
A legtöbb éles-kavics azonban, legalább kiképződését tekintve, a jelen- 
korba tartozik. A sivatagokon, pusztaságokon, hol a szél korlátlanul fujhat 
s szórhatja a homokot, a tova sodort homok reszelő módjára csiszolja az 
utjába eső kődarabokat. A széleróziónak — deflácziónak — ez a korradáló 
munkássága, a sok másnemű hatás mellett alakítja az éles-kavicsokat is. 
Mickwirz és WALTHER figyelték és ismertették meg főként az éles- 
kavicsok képződését s így különösen az ő nevükhöz füződik a dreikanter- 
kérdés fejlődése történetében az uj-korszak megalapítása. WALTHER 1887-ben 
a Galala sivatagon egy. vádi mészkögörgetegei között tipusos dreikantereket 
találván, saját szemeivel meggyőződött arról, hogy ezeket a széltől űzött 
homok csiszolja ki. WALTHER megfigyelése s magyarázata lényegében a. 
következő ": A széltől űzött homok vékony szálakban áramlik a talaj fölött, 
az ezen heverő kövek az áramlás utjába esnek. Egy egy nagyobb darab előtt 
a homok-áram szétválik s mögötte vagy egyesül vagy más irányba tér s ide- 
gen áramlásba olvad bele. Az áramló homok kicsiszolja a ködarabot, mely, 
ha rajta 2 áram konvergálva összeütközik, 2 lapot kap ; e lapok mindinkább 
növekedve végre élben ütődnek össze. Ha állandóan hasonló homokáramok 
érik a köveket, úgy ezek éles éleket kapnak, ha azonban változik a homok- 
áramok iránya, úgy az élek és felületek határozatlanok lesznek és ismét 
eltűnnek. A kavicsokon tehát lapokat metsz a széltől űzött homok, a lapok 
nagyobbodása éleket képez; e szerint először a lapok képződnek s az élek 
csak másodlagosak. Ezért WALTHER a metszett-kavics elnevezést helyesebb- 
nek tartja. Megfigyelései között rámutat arra is, hogy a kavicsok, mihelyt a 
homokból kinyultak, sajátságos zsírfényt mutattak, míg a homokban ülő 
