153 
Berardius Arnougét-től többé-kevésbbé eltérnek, természetes, hogy nem- 
csak a faj- de talán a nem azonossága is ki van zárva. Az a kérdés most, 
hugy az irodalomból ismeretes-e valamely kihalt Berardius-faj? Utána 
nézve, csupán egy ide vonatkozó adatra tudtam akadni. ALESS. PORTIS 
ugyanis az Astigianai (Liguxia) plioczénkori homokból 14. db farkcsigolyát 
és töredéket írt le és ábrázolt, a melyek a csontvégek alkatából itélve, 
elég ifjú czetféle állattól valók. Összehasonlitásai nyomán azt találta, hogy 
azok legközelébb állanak a Berardius gen. farkcsigolyáihoz, csakhogy jóval 
kisebb fajtól származnak, mint az élő Berardiusok. A 9-iknek a méretei 
ugyanis : hossza 75 mm., a hátsó lap szélessége 75 mm., magassága 84 mm. 
Porr1s ezt a fosszil alakot Berardiopsis pliocaenus-nak nevezte volt. 
Mivel a PonRrrs által ábrázolt csigolyák közül a 7. és 8. hiányzik, 
nem lehet őket a kolozsváriakkal közvetlenül összehasonlítani. Tekintve 
azonban a kolozsvári csigolyáknak jóval nagyobb méreteit egyrészt, más- 
részt az őket bezáró rétégeknek idősebb korát is: a kolozsvári kihalt czet- 
félét az astigniani Berardiopsis pliocaenus-szal azonosítani nem lehet. 
Egyelőre tanácsosnak tartom ezeket a maradványokat Berardiopsis genusba 
helyezve, új fajnévvel ellátni és erre a miocaenus-t hoznám javaslatba. 
E szerint a kolozsvári felső-mediterrán rétegekből kikerült óriási farkcsigo- 
lyák a Berardiopsis miocaenus mihi 7. és 8. farkcsigolyát. 
Budapest, 1899. évi junius hó 17-én. 
UJ TELÉRKŐZET ASSUÁNBÓL. 
Dr. SzápEczxkY GyYuLÁ-tól. ? 
A Nilus első vizesése közelében fekvő Assuán közeteit távolról sem 
ismerjük annyira, a mennyire érdekességüknél fogva megérdemelnék. Tud- 
juk, hogy maga a syenit elnevezés is, a mely Assuánnak görög neve-, 
Syene-től van véve, tulajdonképen tévedésen alapszik, amennyiben erede- 
tileg az assuani kőbányákból származó szép veres gránitos kőzetet értették 
alatta"; WERNER syenitnek nevezte a hozzá veres földpátjánál fogva 
hasonló, de ásványos összetételében különböző drezdai plauentelki kőzetet, 
a mely a syenitek tipusa maradt akkor is, midőn kiderült, hogy az eredeti 
syenei kőzet jelentékeny kvarcz tartalmával attól lényegesen különbözik. 
:! Dorr. ALESSANDRO PoRkrIis: Catalogo descrittivo del Talassoteri riuvenuti nei 
terreni terziarii del Piemonte e della Lyguria. Memorie della Reale Accademia delle 
scienze di Torino. 1886. Ser. II. Torno XXXVII. p. 247. Fig. 95, 96. 
? Bemutattatott az 1898. márczius 2.-án tartott szakülésen. Ujra tárgyaltatott az 
1899. május 3.-án tartott szakülésen. 
5 Már Puirwsrus igy nevezte a syenei kőbányák kőzetét cHistoria naturalis;-ában 
XXXVI. 13. 
115 
